Série(4) / Epizody(85)
-
Season 1 (2014) - 25 epizod
-
Season 2 (2015) - 25 epizod
-
Haikjú!! Karasuno kókó VS Širatorizawa gakuen kókó (2016) - 10 epizod
-
To The Top (2020) - 25 epizod
Obsahy(1)
Hinata se chce stát hráčem volejbalu, přestože je nevelkého vzrůstu. Protože na jeho základní škole není mužský volejbalový klub, tak trénuje sám, s holčičím klubem nebo s kamarády z jiného klubu. Nakonec se mu podaří sestavit tým na právě probíhající soutěž, kde se utká s egoistickým hráčem Kageyamou, též známým jako "King of the Court". Hinata je sice malý, ale jeho skoky jsou na jiné úrovni. Přesto je obrana soupeřů lepší a Hinatův tým odchází poražen. Následně se Hinata dostane na Karasuno střední školu, kde se svým rivalem Kageyamou bude muset spolupracovat v jednom týmu. (Sneaky)
(více)Recenze (21)
Čo sa technickej stránky a športovej reality týka, tak Haikjú!! je určite najlepší zo športových animovaných počinov, ktoré som doposiaľ videl. Čo sa ale týka grafiky a celkového nastavenia, chvíľu mi trvalo, kým som si zvykol. Treba ale vydržať a potom to už bude dobré. Akurát čím ďalej seriál ide, tým doňho tvorcovia vkladajú viac a viac drámy, a tak sa stane, že volejbalový zápas trvá v seriáli dlhšie, než by trval v skutočnosti. To už trochu tvári Hajkjú!! škodí. ()
Má to přesně to, co chcete, aby sportovní anime měla – napětí, pot, krev, slzy, snahu se neustále překonávat a skvělý tým. V ničem to tedy žánrově nevybočuje, pokud nepočítáme, že chlapci hrají volejbal a poměrně brzy se z nich utvoří hezky fungující tým. Při sledování si člověk říká, že je škoda, že už není na střední, protože by hrozně chtěl takhle sportovat, dávat do toho maximum a vytvářet si se spoluhráči silná pouta. Seriál je to skvěle naspeedovaný a nepopohání ho jen volejbalový míč, ale i charaktery postav, které se skvěle doplňují. Zároveň je s nimi i sranda a člověku je z celého týmu mile. Na druhou stranu mě zase tolik nezaujaly zápasy. Jistě, občas to bylo napínavé a já byla zvědavá, s čím ještě přijdou, ale nebyla jsem jako na trní a přestože jsem jim přála, aby vyhráli, zase jsem to úplně neprožívala. Zápasy mě nedokázaly zcela pohltit. Přesto určitě velmi dobře koukatelné sportovní anime, které nezanechá pachuť. ()
Kdo by to řekl, že mě nakonec za srdíčko chytne i sportovní anime. Pomalejší rozjezd, ale zápasy všechny do jednoho výborně gradované a napínavé, bez jakýchkoliv nerealistických schopností nebo power-upů a vedle toho zcela přirozený vývoj a důraz na charaktery. Závěr 1. sezony úžasně emotivní a velmi se mi líbil díl (nebo to byly 2 díly), který byl pojat z pohledu slabších týmů než je Karasuno. Podle mě právě tento rozsah, žádná černobílá a hlavně žádní šonen padouši je to, co dělá tento seriál tak skvělým. Škoda jen, že 2. sezona je o něco slabší, neboť se zase rozjíždí příliš pomalu a tentokrát tam nejsou ani nějaké zajímavé zápasy. Pro uvěřitelný vývoj postav to ale funkci určitě má. A druhá polovina sezony je už znovu adrenalinová a volejbalová smršť. ()
Přesně mířená dělovka mezi oči všem těm, kteří jsou přesvědčeni, že sportovní anime nejsou nic pro ně a vyhýbají se jim jak čeští voliči volbám do Senátu. Haikjú!! je sportovní anime, ale není to anime o sportu. Ne tedy primárně. Volejbalové tréninky, turnaje a zápasy zde vytvářejí jen příběhový rámec, respektive pozadí, na němž se odehrává to hlavní, oč tu jde – a to je vývoj perfektně napsaných postav a interakce mezi nimi. Ač je zde sice přítomen někdo, koho by šlo označit za hlavní postavu, tlačí se hned v závěsu mnoho dalších postav, z nichž nikdo není upozaděn a každý z nich je vykreslen co nejrealističtěji a co do největší hloubky. Děj Haikjú!! představuje především střet různých motivací, překonávání vzájemných rozdílů a nevraživosti, nacházení společných vlastností a hledání stále nových možností ke zlepšení spolupráce v týmu. Tvůrci nechávají hrdiny vyhrávat i prohrávat, kategorizování na hodné a zlé si hned od prvopočátku odpouštějí a dění, které vidíme na obrazovce, překračuje hranice sportu a dá se zevšeobecnit na jakoukoli skupinku lidí, kteří se snaží něčeho společně dosáhnout a v prvé řadě se o to snaží tím, že se pokouší změnit oni sami. Do popředí zde tak vystupuje především realističnost, takže se ani v samotných zápasech nemusíte bát žádných exhibicí nadlidských schopností a technik s překomplikovanými, směšnými názvy, jak bývá někdy v žánru zvykem. Vše výše zmiňované je ještě okořeněno příjemnou dávkou humoru a napínavými zápasy, které vás nenechají vydechnout, povedenou hudbou, sympatickou kresbou i plynulou animací – a o hodnocení není pochyb. Ač si i ostatní řady drží vysokou kvalitu, považuji právě první řadu za tu nejzdařilejší kvůli tomu, že je zde nejvíce prostoru pro to, v čem tkví působivost tohoto anime – a tím je již zmiňovaný vývoj postav a budování vztahů mezi nimi. Patříte-li tedy mezi ty, kteří se na sportovní anime dívají skrze prsty, doporučuji zříti Haikjú!! jakožto výborný způsob prozření. ()
[1. série] Jedním slovem skvělý. Konečně, po těch tunách sportovních anime (povězte, jaký sport v anime nebyl probrán a to ne jen jednou?) tu máme naservírovanou balancovanou porci napětí, přirozeného růstu postav, žádných superschopností, vtipu a vůbec velmi dobrý popis pravidel a prostředí daného sportu. Zpočátku Haikyu!! jede v klidnějších vodách plného vysvětlování a pokládání základů hlavně ústřední dvojky, ale není to vzácně nikterak nudný, moc klišoidní a hlavně to definuje jejich chování vůči druhému v pozdější fázi, což je velmi důležitá podstata děje. Velká pochvala navíc patří scénáři: Postavy jsou postaveny i před prohry (jaké osvěžení, že z nich nejsou terminátoři hned od začátku + tým je upřednostňován před posilováním vlastností pár charakterů) a vše se veze na skvělé gradaci s blížícím se koncem. Jo, vadí mi to hrozně často se vyskytující se řvaní a křikot, nicméně to asi celkově pomáhá k navyšování napětí, které je mistrné. Co mi tu chybí je hlubší ženský element: Holky tu jsou úplně na druhé kolejei a čekal bych, že někde by tam mohl být nějaký románek a vůbec, všiml si někdo nějakýho rodiče někde? Kouč mi taky přišel částečně zbytečný (nějaká taktika někdo?), natož mistr senpai vedoucí mužstva (sedím a koukám), ale celkově je to skvělá a hlavně napínavá podívaná s výtečnou kresbou a atmosférou, která se těžko hledá. Těsně nedosažených 5* ()
Haikyuu!! je další dosti povedený sportovní shonen z poslední doby. Přijde mi koncepčně o něco lepší než třeba Kuroko, protože hlavní hrdina zde začíná od nuly a není to tak, že by musel od začátku vše jen vyhrávat. Zajímavá je také volba sportu, nevim jak je volejbal v Japonsku populární, ale vzhledem k jejich somatotypu to asi nemůže být moc masová záležitost. ()
Skvělá sportovní série s parádní charakterovou chemií mezi hlavními hrdiny, sebestředným Kageyamou a ze všeho nadšeným Hinatou. Zápasy jsou volejbalovými šachami a jsou dostatečně napínavé, aby vás připoutaly k obrazovce. Velkou výhodou téhle série je, že i vedlejší hrdinové jsou neskutečně zajímavý a zábavní. Možná nejlepší sportovní anime všech dob. ()
Haikjú mě neuvěřitelně nadchl takovým tím pocitem, že si člověk řekne. "Tak! Tohle je přesně ten typ sportovního seriálu, kde i když se to nezdá, tak si u komplu člověk ohlodá nehty na nohou, sežere tunu Bohemek, a nedokáže zastavit, aby si odskočil! Ne fakt nekecám! Tenhle seriál je unikátní v tom, že divák se u toho dostane tak jako v normálním reálném zápase. Týmy a hráči jsou neuvěřitelně známí a člověk se s nimi rychle ztotožní a oblíbí si je. Není takový to, že Hinatův tým bude porážet nějaký random frajery neeee. Tady třeba celá série se zaměřuje na jeden konkrétní silný tým, kde jsou klíčoví hráči a je to úžasně vyrovnaný, takže člověk si prostě neřekne: "Joooo tak tenhle tým vyhraje, to je jasný. Tady se fandí do poslední kapky!" Každý tým má v zásadě nějaké výhody, nevýhody, ať je to hráčem, který umí smečovat, hráčem, který je levák, hráčem, který je obří, hráčem, kterému je všechno upí*i a i tak svou předvídavostí udrží tým, a nebo hráčem, který prudí protihráčem otrlými hláškami. V tomhle seriálu jsou úžasné flashbacky a průběhy všech postav, jak se dostávají do týmu, ve hře zábavné faily, šokující momenty, vtipné situace a někdy to sprosté slovo, ale hlavně YOŠA!! střelený volejbal, za který by se nestydělo i na olympiádě. Díky tomuto seriálu jsem si koupil tričko s potiskem. ()
Po prvních třech dílech to byl docela průměr, po šesti mě to chytlo a po deseti jsem věděl, že to bude na pět hvězd. Poslední díly byly přitom na 6. Ze sportovnícho žánru mám rozkoukáno ještě Kuroko no Baske a Haikyuu!! se mi jeví jako o něco lepší. Druhá série byla ohlášena, tak snad si udrží stejnou laťku, která je nastavena proklatě vysoko. ()
Co jsi budeme nalhávat, úplně jsem z toho měl chuť si jít zahrát volejbal i když jsem v tom byl vždy marný. :D Sportnovní anime mají zvláštní vlastnost člověka nadchnout pro určity sport. Samozřejmě je to trochu místo moc shounen, ale člověk se i při některých situacích zasměje a ústřední team není neporazitelný. 8/10 ()
Volejbal mi nic neříká. A přesto. ()
Tak i po těch 85 epizodách mám volejbal pořád tak nějak rád, byť jsem ho od základky nehrál. Na neprofesionální úrovni totiž nejde o až tak fyzicky náročný sport, což chcípákovi, jako jsem já, naprosto vyhovovalo. V každém případě však dám vždy přednost sledování daného výkonu na obrazovce, ideálně formou fikčního příběhu. Příběh Haikyuu!! pro mne ovšem nebyl jen o boji volejbalových týmů, ale i o mém vnitřním boji preferencí. Být či nebýt? Levice nebo pravice? Levačkou nebo pravačkou? Řízek nebo smažák? Kečup nebo hořčice? Marvel nebo DC? To jsou ty nejpalčivější životní otázky, a nyní k nim přibyla i Haikyuu!! nebo Kuroko no Basket? A i když toto srovnání není úplně fér, nakonec se ukázalo docela produktivním, protože odlišnosti vyniknou více po uvážení všech podobností. A že se jich najde skutečně celá řada: obojí jsou sportovní anime o přátelství a týmovém duchu; obojí animovalo studio Production I.G; obojí stojí především na ústřední dvojici protikladných (a navzájem se doplňujících) hrdinů; v obojím figuruje pohledná manažerka klubu, na kterou má crush několik postav; oboje obsahuje unikátně stylizované animační sekvence… Ale Haikyuu se výrazně odlišuje v tom skutečně důležitém: celkovém vyznění, auře a myšlence. Zatímco Kuroko sází na čistý hype, energickou hudbu a “superschopnosti”, Haiykuu se drží při zemi, sportovní výkony ponechává z většiny realistické a nejsilnějším okamžikem není chvíle, kdy někdo udeří neuvěřitelně silně míč či když dojde k bleskurychlé vítězné výměně mezi spoluhráči, ale moment, kdy naopak všechno zpomalí a postavy i divák vydechnou úlevou. To sice funguje skvěle, jenže se zároveň jedná o dvousečnou zbraň. Tempo je mnohdy v podstatě pomalé a velmi velké množství epizod se věnuje tréninku, což sice činí progress a zlepšování dovedností postav výrazně hmatatelnějšími, ale zkrátka to trvá, než se začne něco pořádně dít. Další negativum pak už nemá svoji světlou stránku a vedlo k definitivní porážce Haiykuu v mé imaginární bitvě proti Kuroko no Basket - s pouhými dvěma/třemi výjimkami (Nekoma a Aoba Johsai, Shiratorizawa tak napůl) jsem mezi týmem ústředních hrdinů a týmem jejich soupeřů při těch důležitých (ne tréninkových) zápasech necítil téměř žádnou rivalitu, žádný osobnější konflikt, zkrátka jakýkoliv jiný zápas než jen ten volejbalový. Proto bylo v Kuroku vlastně ono geniální rozhodnutí dát všem pěti hlavním “záporákům” společnou minulost s hlavním hrdinou, takže boje na hřišti se staly také boji ideovými, šlo o to, přesvědčit protihráče o jejich nepravdě. V Haiykuu o něco takového úplně nejde, postavy vidí své protivníky poprvé v životě, kromě stylu hry je k nim nic neváže, takže je spousta zápasů taková prázdnější. To naštěstí nelze říci o postavách samotných. Těm hlavním je dopřán dostatek prostoru a skrze svůj charakterový vývoj se stávají sympatickými. Tak či onak, budu v menšině, a nakonec upřednostním pro potenciální rewatch Kuroko a jeho živější pohyby kamery, hudbu i emoce. ()
Sportovní anime prakticky nesleduji, a proto by možná některý z protřelejších fanoušků tohoto žánru nemusel s mým nadšeným hodnocením souhlasit. Mě ten seriál ovšem nadchnul tou správnou kombinací principů známých ze sportovních filmů obecně, humoru a "frenemy" vztahu dvou hlavních postav. Nemluvě o povedené animaci. Haikyu prostě nastavil jiným sportovním anime která uvidím laťku hodně vysoko. A doufám že bude i druhá série... ()
1/1 ()
Za mě nejlepší zástupce sportovních seriálů v anime. Výrazné a zábavné postavy, dostatek epizod se zápasy i s tréninky, dobrá animace a hlavně mě to zvládlo nadchnout do volejbalu tak, že nejednou když jsem ho pak hrála, jsem si vzpomněla na strategie a útoky, co se používaly v seriálu. Všechny série dosahují podobné kvality, snad až na tu poslední, ta mi přišla trochu pomalejší. 8.5/10 ()
Kto by si bol pomyslel že šport a anime k sebe budú takto dobre pasovať. Na zápasy sa výborne pozerá a ich výsledok často krát prekvapí. Postavy sú kvalitne spracované, humor tomu nechýba a dej sa pekne hýbe dopredu. Na druhú stranu tomu musím vytknúť tie prehnané emócie (i keď to je v športe dosť bežné) a životné "problémy" postáv. Napríklad smečiar, ktorý dostal strašnú traumu z toho, že mu vyblokovali zopár úderov. Vo výsledku ale nadpriemerné anime s výborne spracovanou volejbalovou tématikou. ()
Skvělé sportovní anime plně zajímavých postav a zápasů. Zápletka chvílemi připomíná Kuroko no Basket a možná více anime stejného žánru, ale to vůbec nevadí. Když to tedy porovnám s Kurokem, tak zde se mi více líbí tři věci. Zaprvé tu nikdo nemá žádný nadpřirozený schopnosti a celkově jsou hráči více uvěřitelní. Dále se mi líbilo, jak jsou nenásilně vysvětlována pravidla volejbalu, kdy to pochopí i laik a anime tak není určené hlavně pro fanoušky toho sportu. Největší výhodu však spatřuji v tom, jak odsejpají zápasy. Není zde zbytečný trashtalking a jiné zdržování. Za mě jasná volba pro fanoušky nejen sportovního anime! ()
Dechberoucí podíváná, a to říkám jako člověk, co volejbalem opovrhoval, když jsem jej musel hrát místo fotbalu na střední. Když se to opravdu umí a sejde se taková dobrá parta, tak to musí být pořádná řežba. Co je pro mě smutné je to, že reálný sport už mě málokdy takhle chytí za srdce, protože dnešní generace nemá tu duši sportovce a hráče na krev. Zejména ve fotbale je to vidět, jak je to přetaktizovaný, přesimulovaný a přeplacený. Snad jen ten hokej a tenis mě dokáže ještě udělat radost. Nicméně chci pochválit zpracování zápasu, které zde bylo velmi věrohodně a napínavě uděláno. Cítil jsem, že tu frustraci prožívám s nimi, měl jsem na Hinatu vztek, že trefil blok, ale zároveň jsem věděl, že udělal maximum co mohl a nelze mu to vyčítat. Doufám, že v pokračování na jarním turnaji si spraví chuť, takže vzhůru do 2. série. Mimochodem, skvělá hudba jak v backgroundech, tak v openingu. Osama vs Dai Osama rivendži hadžimaru! ()
Kdo by to byl řekl, že sportovní shounen může být až takovej strop jako tohle. ()
Haikyuu je podle mého opravdu zajímavé anime které se ale pravděpodobně nebude líbit každému, protože hlavní náplní je opravdu převážně volleyball. Ale pokud máte rádi volleyball tak mohu jenom doporučit ()
Reklama