Režie:
Yves RobertScénář:
Yves RobertKamera:
René MathelinHudba:
Vladimir CosmaHrají:
Philippe Noiret, Françoise Brion, Marlène Jobert, Paul Le Person, Tsilla Chelton, Pierre Richard, Jean Carmet, Pierre Maguelon, Bernard Charlan (více)Obsahy(1)
Alexandre (Philippe Noiret), mladý a čestný farmář, který žije pod jhem své autoritativní ženy, pracuje po celé dny na poli. Jeho jediným odreagováním je počítání ptáků a hraní na trubku v místním klubu. Ale i to mu žena zakáže a poroučí mu, aby pracoval i o víkendu. Když manželka umírá na následky autonehody, začínají pro Alexandra prázdniny. Přerušuje práci a několik měsíců odpočívá. Když sousedé vidí, jak si Alexander užívá, začínají na jeho nový životní styl žárlit. V tom čase ale do města přijíždí opuštěná krasavice Agatha (Marlène Jobert), která má pracovat v místním obchodě. Agatha velmi rychle začíná po Alexandrovi pokukovat, s jeho ohromným statkem je rozhodně zajímavá partie. (Snorlax)
(více)Videa (1)
Recenze (13)
„Dívali jste už někdy na květ zespodu?“ Šťastný Alexander je mojí srdcovkou už od prvního zahlédnutí. Ale i když to vezmu objektivně, Yves Robert tady za mě natočil jeden z nejlepších zahraničních snímků v kategorii poetické komedie, jaké jsem viděl... Vesnice, velký statek, krásná příroda v okolí a pan Alexander se svým milovaným pejskem a svéráznými představami o životě. Kolem něj svět, který se proti němu bouří, závidí, pohrdá nebo naopak nachází inspiraci. Lehká zamýšlení nad životem a nad svobodou dodávají tomuto dílku i silný filosofický rámec, jenž se ale dokáže brát s obrovským nadhledem. Od počátku jsem si tento film nesmírně užíval a jen si říkal, aby ve vysoce nastavené laťce vydržel až do vzdáleného konce. A on bez výraznějších hluchých míst nejen vydržel, ale došel po šťastně zvoleném směru i k velmi chytré pointě a pěknému závěru. Robert spolu s kameramanem vykouzlil celou řadu pestrobarevných záběrů z francouzského venkova, které vytvářejí přímo pastvu pro oči, v rámci provedení svého autorského příběhu vyladil nespočet drobných gagů ve znamení moderní grotesky a v pozadí skvěle využil i zkušenosti z práce s dětmi z předchozích filmů. Krásně natočený filmový klenot na poli svého žánru neodmyselně doprovází neodolatelný komediální výkon Philippa Noireta, ale také pěkné hudební motivy a skutečně příjemná, neškodná dávka optimismu, který zde pohladí a ještě nějaký čas po skončení ve vás snad i zůstane. 100% (Moje titulky k filmu naleznete ZDE.) ()
Co je vlastně cílem života? Makat celou dobu jako kretén, hromadit peníze a hnát se za něčím co nám v rakvi bude stejně houby platné? Anebo chodit na ryby, odpočívat, hrát kulečník, dobře jíst a spát? Alexandr si zkusil obijí a to užívání života je pro něj nakonec tou vyvolenou cestou. Ale jeho spoluobčanům žijícím v obci se to nelíbí. Podlamuje to morálku a kult dřiny a odříkání dostává povážlivé trhliny. Občané se spojí a snaží se Alexandra dostat znovu do zápřahu, aby si sami nepřipadali jako blbci co jen makaj. Agatha je krásná a schopná dívka, která ví co chce a tak Alexandra chytí do svých sítí. Svoboda je ale nade vše. Je to pohodový film, který v divákovi zanechá fajn pocit a taky trochu pochybnost. Zahodit flintu do žita a Carpe Diem!!! 75% ()
Zdařilý scénář se rozplývá v nezáživném zpracování, občas se zadaří estetický nebo roztomilý pohled kameře, ale to je asi tak vše. Noiret je v roli muže odmítnuvšího každodenní dřinu příjemný. Je to taková milá pohádka z vesnického prostředí. Nejlepší na snímku zůstává Cosmova hudba. Dvakrát ve filmu jukne mladičký Pierre Richard, což je na celém snímku zřejmě nejzajímavější. ()
Jak už u Yves Roberta bývá zvykem, jedná o se o originální a milý příběh. Není to přímo řachanda a hlavně po úvodním antréé nám spinká nejen hlavní hrdina, ale i tempo, ale pak se film nadechne do takové pohodově příjemné nálady a oslavuje mužskou svobodu a smysl pro fajnový nestresový život a já si u chlazeného láhváčka vysloveně lebedil a ten konec ? Zachoval bych se úplně stejně, ale úplně jako hlavní hrdina. Hudba Vladimíra Cosmy zase oáza pohody a pozivitvní nálady. ()
KLIDEK, MÁME ČAS. NENÍ KAM SPĚCHAT. PODÍVEJ SE, BĚHAJÍ PO POLI CELÝ DEN. PROBOHA, PROČ? Takto se ústřední hrdina Alexandr spokojeně ležící v poli vysmívá lidem, křeří se pořád za něčím ženou, jedinnou hodnotou je pro ně práce a neumí si pořádně užívat života. Naštěstí to o panu Alexandrovi v milém podání přesného Phillipa Noireta neplátí. Ten (jak již vyplývá z názvu filmu) umí být šťasťný. Když se teda usmíval na pohřbu ženy (byť ho opravdu vykořišťovala) připadalo mi to přes čáru, ale pak se mi ten jeho nápad nahradit několikaletou dřinu dlouhým spaním v posteli docela zamlouval stejně jako celá tu sérii epizod, kterou to přineslo, kdy se zoufalí ostatní vesničané snažili dostat Alexandra v postele. V roli jednoho z nich si nelze nevšimnout ani začínajícího Pierra Richarda. Celkově moc milý kousek, který krom humoru, zajímavých nenásilných svérazných myšlenek a velké dávky optimismu nabizí i pěknou poetickou stylizaci francouzskeho venkova a celkově se mi na něj určitě dívalo moc pěkně, ba rovnou krásné. Snad jen jednou mě režisér a scénárista Yves Robert v jedné osobě trochu naštval a to když vypadalo, že pohodový Alexandr konečně najde někoho sobě rovného i v ženském pohlaví v podobě krasné Marlene Jobert (Pozor Spolier!) a ono se ukázalo, že i té jde jen o ty hektary (Konec Spoileru!). Ale tak hold si pan Alexandr zbytek života neužil po boku ženy, co občas usína i při mluvení, ale po boku svého věrného psíka kráčejíc do dalšího šťastného žití. A já jsem při sledování poetického Šťastného Alexandra byl určitě taky velmi šťastný. ()
Reklama