Režie:
Jean LoubignacKamera:
René ColasHudba:
Gérard CalviHrají:
Colette Brosset, Robert Dhéry, Michel Serrault, Jacqueline Maillan, Raymond Bussières, Francis Blanche, Louis de Funès, Mario David, Jacques Legras (více)Obsahy(1)
Ředitel divadla Robert Dhéry se chystá nazkoušet nové představení, které by mělo být pestrou směsí tance, zpěvu a krásných žen. Název chystaného představení "Ah! Les belles bacchantes" však vzbudí podezření horlivého komisaře mravnostní policie Michela Leboeufa, který se rozhodne prověřit jestli inscenace neobsahuje příliš nemravné výjevy a vydá se na zkoušku, aby na vlastní oči viděl, jestli tu není důvod zakázat ho dřív než se dostane před publikum. Stane se samozřejmě to, co se stát muselo. Robert si Leboeufa splete s očekávaným hercem a komikem a nabídne mu svém představení roli. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (34)
Je mi skutečně záhadou jak mohla být divadelní hra podle které je tento film tolik úspešná. Robert Dhéry je známý vyznávač němých grotesek a jeho filmy Do toho do toho a především Tonoucí se stébla chytá srší různými velice vtipnými gagy, ale Poprask v kabaretu je opravdu strašná blbost. Celý film je ze zkoušky kabaretu, většinu času koukáte na nějáká hnusná ňadra do toho se ještě míchají dialogy instalatéra a jeho žárlivé manželky a do toho občas zakvoká Funés. Nemá to žádnou myšlenku, žádné pozitivum, žádné gagy a je to prostě celé strašně stupidní. Na film se dá koukat opravdu jenom ze zajimavosti, co byl vlastně první hvězdný krok Louise de Funése. Jinak nekoukatelné a opravdu málo chybí k samotnému odpadu. ()
Ještě v dobách, kdy Louis hrával na piáno po kavárnách a něco zkazil, vykřikl: "Hovno hovno hovno!" Doporučoval bych mu to i v případě tohoto filmu. Jeho scén se to většinou netýká (některé scénky jsou dobré, zvlášť ta s notami), ale i v jeho případě jen úlisné šklebení se nestačí. Ale jako jeho vinu bych to neviděl, spíš mám strach o Roberta Dhéryho, jelikož nechápu, jak na takové a podobné blbosti mohli lidé chodit do divadla. Ale podrobněji jeho dramatickou tvorbu neznám, takže nemůžu srovnávat. Nicméně provázat zkoušku v kabaretu s podprůměrnými legráckami a jakýmstakýms pokusem o děj a udělat z toho film, nepovažuju za nosný nápad. ()
Minimálně kvůli těm "nemravným" výjevům a samozřejmě málo vídanému mladému Funèsovi se zhlédnout tenhle film vyplatí. Pohled do světa francouzského kabaretu (nebo snad lepšího bordelu?) padesátých let může také někoho zaujmout. ()
Tak tohle je bohuzel fakt strasna kravina. Sice tady behaj vetsinu casu celkem hezky zensky, vetsinou skoro nahy, ale kdyz to je z celkovyho casu nakejch 70 minut, tak se to omrzi. Na tech 20 minut zbejvaj komicky sceny, bohuzel ne vsechny jsou s Louisem. Ten celej film aspon misty zachranuje, sice jeste neni tak ve forme, ale uz jen pro to, ze tu je hodne mladej, se film vyplati videt. Za Funese 2*, jinak film k nicemu. ()
Je zřejmé, jak tenhle film vznikl - úspěšný divadelní soubor se domníval, že jeho svérázná komika bude na plátně ještě působivější. Jenže k tomu by bylo třeba vymyslet vygradovaný příběh se skutečnými postavami (a později se to povedlo např. ve filmu Tonoucí se stébla chytá), ne jen pospojovat kabaretní výstupy špatně schnoucím lepidlem. Osobně mi Poprask v kabaretu ze všeho nejvíc připomíná Lipského Cirkus bude (stejnou dramaturgickou chybou) a film Monty Python v Hollywoodu (což je vlastně jen záznam divadelního pásma s několika dotáčkami). A v souvislosti s Louisem de Funés mě napadá, že je asi dobře, že jeho hvězda se rozzářila až po padesátce. V časech tohoto a podobných filmů na to evidentně nebyl připraven. Je dobře, že si ho svět zapamatoval třeba jako rtuťovitého Cruchota a ne jako křečovitého mravnostního inspektora s úlisným knírem. 30 % ()
Doba prehistorická a vlasatá v kariéře Louise De Funèse. A co že je vlastně Poprask v kabaretu?? Přehlídka poprsí dívčin z dob, kdy pár kilo na víc bylo znamením krásy, kupa kostýmních a tanečních čísel a mezi nimi potrhlý inspektor co sám sebe považuje za slepici. Nedovedu si představit, že bych na takovou blbinu, jakou tenhle stripmuzikál zvaný kabaret zašel a už vůbec, že by tohle dokázalo udržet celý film nad vodou podprůměru. Jediné čemu jsem se tu zasmál, byla klasická groteska s plážovými kabinkami. Ucházející výprava z latríny trůn ala Hilton neudělá a akorát to tu pak smrdí nudou. V porovnání s pozdější érou počínající sklonkem let 60tých neporovnatelné, dabing bez Filipovského absolutně nezáživný, zkrátka ovesná kaše, ze které bude jednou kaviár. Proto 2 hvězdičky, neb na dobu svého vzniku to muselo býti přeci jen odvážné dílko. ()
Louis De Funés do té doby, než zazářil v "Četníkovi ze St. Tropez", hrál možná ve stovce filmů malé role. Jedním z jeho zapomenutých filmů je i "Poprask v kabaretu" a zapomenutý právem. Celé se mi to zdá hloupé a absolutně nic mi to neříká. Podprůměrná komedie, která za ta léta ukrutně zestárla a v dnešní době je nepoužitelná. Za podívanou stojí pouze k připomínce, že Louis De Funés měl taky vlasy. ()
Kvanta podobných kabaretních výstupů na úkor jakéhokoliv příběhu. Ne, to není ono. Francouzská komediální kinematografie v roce 1954 na svoji nejslavnější éru zkrátka čekala - stejně jako Louis de Funès. Pokud bych se měl na něco z Poprasku v kabaretu podívat znovu, byla by to nejspíše scéna s plážovou převlékárnou, jinak nic. V divadle to podle všeho bylo mnohem, mnohem lepší. ()
Co zase mělo být tohle? Připadá mi to jako velice špatný vtip ze strany tvůrců směrem k produkci, která dokázala zaobstarat v té době skutečně drahý barevný materiál na takovou nehoráznost. Tohle raději mělo, stejně jako Francouzský kankán, zůstat kdesi v nedotčeném archivu, nemusel bych zase přijít o některé iluze. Vydání filmu na DVD v české distribuci (zatímco spoustu zajímavých snímků ze starší doby nevysílá ani televize) je již pouze dodatečným završením veškerého dramaturgického trapasu a snahy udělat účelovou senzaci z první výraznější role Louise de Funèse před kamerou. Ne, tady mi nikdo nevymluví, že je Poprask v kabaretu něco jiného, než dobový pokus o lacinou erotiku v poválečné francouzské kinematografii, rafinovaně zabalený jako údajná kabaretní veselohra. Žádný děj, žádná myšlenka, žádný náznak jakéhokoliv tématu, navíc není to vtipné a už vůbec eroticky podmanivé, přesto tolik samoúčelné nahoty v každé druhé scéně se pomalu nevidí ani v erotických filmech, který si svůj žánr naopak přiznávají. Ale není to zdaleka všechno, co mne na filmu naštvalo a obávám se, že i řada ostatních scének a naprosto primitivních rádoby komických čísel musela působit trapně již v době vzniku. Všechno doplňuje občas celkem seriózní taneční číslo, které zůstalo oproti zvyšku "naštěstí" pouze nudné. Jedině na toho Funèse, případně ještě na režiséra Dhéryho v roli sebe sama se dalo občas dívat, ale stejně jako hezké barvy, ani oni mne nedokázali hodit do patřičného transu, se kterým bych byl schopen tomuhle spektáklu nějakou tu hvězdičku ze sebe vydat. Líto je mi jenom Michela Serraulta a jeho účasti v tak ubohém výkalu, ten do podobně primitivní zábavy nikdy nepatřil, opravdu ne... 15% ()
Poprask v kabaretu obsahuje více nahoty než většina dnešních v televizi vysílaných erotických filmů. Vše zajímavé o filmu bylo touto první větou vyčerpáno, zbytek napsali kolegové. Dabing Jiřího Krampola je otravný, scénář od slibného začátku postupem času beznadějně klesá až pod samé dno (příšerná scéna s vojákem...), hlavou kroutíte nad účelností postavy instalatéra (kromě vtipné "domácí" hádky s ženou a následným svlíkacím naschválům), "proč?" se ptáte, kdykoliv Funès zakvoká. ()
Zápletka je jednoduchá. Skúšku predstavenia "Ah! Les belles bacchantes" sa chystá narušiť horlivý komisár mravnostnej polície, ktorého hraje neurotický Louis de Funès. Jeho herecká kariéra sa tým postupne dostávala k hlavným postavám, je všeobecne známe, že natočil veľké množstvo filmov než si ho vôbec niekto všimol. Tento film je ľahkou, trochu erotickou komédiou, zväčša však poriadne hlúpou. Ešte hlúpejšie rozhodnutie bolo angažovať nejakého Michala Fuku, ktorý Funèsa nadaboval, čo bol ten najväčší poprask... ()
Vydařená varietní komedie věrně zachycující atmosféru pařížských kabaretů. Je-li žena šperk uložený v etui šatů, jak poznamenali na počátku dvacátého století bratři Čapci, pak tento film je šperkovnicí, jejíž třpyt se chvěje v slábnoucích salvách smíchu. ()
Dejme tomu, že divadelní hra byla kdysi hodně úspěšná, hrála se dva roky a měla skoro 900 repríz. Ale tenhle film z ní vycházející po šedesáti letech hodně zestárnul. Zábavný jen velmi průměrně, nahotou dnes již neohromující. A Funès tady ještě zdaleka není tím typickým Funèsem, takže bylo zcela zbytečné nutit k dabingu někoho, kdo se zoufale snaží napodobit Filipovskýho. Takže ve výsledku jen pro těžce skalní fanoušky starého francouzského filmu. Což já jsem:-) ()
Toto sa nedá považovať za film a už vôbec nie za komédiu. Je to len natočená skúška kabaretu pozostávajúca z tanečných a hudobných scénok, miestami ľahko erotických a takmer vôbec nie zábavných, s pár hereckými vsuvkami režiséra, inštalatéra a Funesa. Jediným dôvodom, prečo niekto niečo také natočil, mohlo byť, aby to bola pozvánka na skutočný kabaret, no toto mohlo prilákať jedine voyeurov, zvyšok ľudí to jedine odradí. ()
Tak především bych chtěl upozornit na jednu věc: tento film NEREŽÍROVAL Robert Dhéry, jak se tu píše, ale Jean Loubignac. To je asi problém filmu, protože podle mě si Dhéry měl natočit adaptaci svého kusu Ach, ty krásné bakchantky, který se hrál 883krát(!), zrežírovat sám. Také nebvl Loubignacem nadšen. Není tu vůbec žádný děj, je to skrumáž gagů a scének, která na divadle určitě fungovala, ale ve filmu to pohromadě nedrží. Ty slečinky ve své době budily pohoršení, protože vyvolaly protesty církevních a feministických spolků. A u nás dabing film zcela pohřbil. Jiří Krampol opět předvedl, jak se nejvíce vzdálit Františku Filipovskému tím, že ho co nejvíc napodobuje. A navíc v překladu se Louisova postava jmenuje Michel Hovězí, ale u nás zůstalo originální jméno Michel Leboeuf, takže jsme přišli o spoustu slovních hříček. ()
Príjemný pohľad do sveta francúzskeho kabaretu. V podstate divadlo, ktoré sa akosi pretavilo na film so šteklivými scénami. Bez výraznejšieho deja sledujeme len scénu za scénou, kde sa striedajú spevácke čísla, komické čísla a samoúčelné jemné erotické čísla. V tomto miš-maši sa tu objavuje aj aj "mladý" Funes, ktorý dáva v tomto období pričuchnúť k základom svojho komického talentu, skrátka taký neobrúsený diamant. Ale jedno mu musím nechať, sliepku vie napodobniť ukážkovo, ale prečo to robil tak to netuším. ()
Poprask v kabaretu není úchvatnou komedií a oficiální text distributora je mírně zavádějící. Funèsovi fanoušci budou spíše zklamáni. Jeho účinkování ve filmu je omezeno na hru na piano, slepičí kdákání a nesrozumitelné mumlání, jeho mocný komický potenciál stále dřímal v ústraní. Kabaretní a cirkusová zábava s vizuální podmanivostí a jednoduchým humorem byla v tehdejší době populární nejen ve Francii a obdobných filmů vzniklo více. Provokativnost smyslné dráždivosti obnaženého těla dnes již nikoho příliš nevzruší a nahota se přesunula jako doplněk k extravagantní módní přehlídce. Zkouška je vhodně zvolený formát přístupu a druh dobové zábavy se s nadhledem ve střídavém tempu pokouší rozveselit. Poprask v kabaretu chce pobavit a i dnes může posloužit ke svému účelu, pokud nebudeme díky přítomnosti Funèse očekávat něco jiného. Hlavní postavou je režisér divadelního představení Robert Dhéry (autor hry a spoluscenárista filmu Robert Dhéry, též cellista). Náročný i otcovský ve svém dohledu nad zmatkem kolosu tance, zpěvu, hudby a humoru. Hlavní ženskou postavou je Colette Brosset (příjemná spoluautorka a Robertova manželka Colette Brosset), záskoková tanečnice s nově nalezeným domovem. Divácky nejočekávanější postavou je detektiv mravnostní policie Michel Leboeuf (zajímavý Louis de Funès), jehož rozzářené oči z očekávané neřesti ho zavádějí doprostřed reje s mnohonásobným komickým využitím. Úlisný musí být již ze své podstaty povolání. Výraznější mužskou postavou je zmatkující a brblající divadelní instalatér (příjemný Raymond Bussières), vytrvalý tenorista Garibaldo Trouchet (zajímavý Francis Blanche) a občas zaskočený průvodce divadelní revue (příjemný Jacques Legras). Z výraznější ženských postav zaujme pobaveně přihlížející ředitelka divadla (příjemná Jacqueline Maillan) a rozohněná instalatérova snoubenka Rosine (šarmantní Rosine Luguet). Z dalších rolí: neurvalý trumpetista v komickém čísle (Michel Serrault), obnažený svalovec ze Stvoření světa (Mario David), snaživý produkční asistent Joseph Delmar (Jacques Jouanneau), nešikovný plážový zvědavec (Roger Caccia), dirigent orchestru a zlodějský pianista Chicaga (Gérard Calvi), operetní zpěvák Olaf Destain (Robert Destain), nerudný hromotluk z převlékací kabiny (Roger Saget) a mnoho dalších tanečníků, baletek, modelek, či jeden panter. Poprask v kabaretu není nezapomenutelným zážitkem, je příjemným zpestřením. Po ničem jiném netouží a spokojeně si jede na své vlastní frekvenci dobové zábavy. Zajímavý náhled na volné divadelní uskupení manželské dvojice Dhéry - Brosset. ()
Určitě nejslabší komedie s Louisem de Funésem. I když, dá se film takhle označovat? Louis se tu občas objeví, zakvoká jak slepice, ale jinak spíš sledujeme zkoušku na divadelní představení, což mimochodem samo o sobě rozhodně zábavné není. Jediný, kdo občas rozhýbe koutky úst, je právě Funés, ačkoli třeba jeho čejkovské výstupy pobaví nanejvýš jednou, dvakrát. Jen kvůli němu dávám jednu hvězdu, ač si snad prvně myslím, že je tu vtipný jen na půl. Jinak nezajímavý snímek se zastaralým druhem humoru, který se tak dá doporučit jedině fanouškům Louise, mezi které se počítám. P.S. Viděl jsem sice v originále, ale přesto si neodpustím pár slov směrem k dabingu - nechápu, proč sotva čtyřicetiletého Funése dabuje o čtvrtstoletí starší Krampol (a napodobování FF radši nekomentuji). ()
Film z dob, kdy de Funes měl černé vlasy po celé hlavě a bujarý knír "krášlil" jeho tvář. Je však neuvěřitelně trapný a nudný, stejně jako film, který není téměř vůbec vtipný a na dobu, kdy byl natočen, je až neuvěřitelně nabit erotikou. Velmi slabý a po právu zapomenutý film, který Tv Nova kdoví kde vykopala. ()
No, tak to bylo něco tak kreténskýho, že to nemůže zachránit už ani kvokající funés, což na tom bylo jediný zajímavý. Tanečky, sprostá nahota, no fuj, bez děje, blbě dabovanej funés... Navic všechny ty nahý ženský většinou plochý, což by nemusel být problém, kdyby to zároveň nebylo trapný. A navic byly vzhledově dost retro přitažlivé, což znamená, že ze současného pohledu vůbec. Nedá se tomu smát, i když tvůrci to asi chtěli. Nemá to děj, takže nevim, o co jim šlo. Asi chtěli jen šokovat množstvím koz, který ve filmu uvidíme... a hlavně nás asi chtěli unudit tanečními a hudebními kreacemi. ()
Reklama