Režie:
Claude BerriScénář:
Gérard BrachKamera:
Bruno NuyttenHudba:
Jean-Claude PetitHrají:
Yves Montand, Daniel Auteuil, Emmanuelle Béart, Hippolyte Girardot, Margarita Lozano, Ticky Holgado, Elisabeth Depardieu, Jean Bouchaud, Roger Souza (více)Obsahy(1)
Deset let po tragické smrti Jeana se život v malé vesničce ve francouzské Provence ustálil, má poklidný rytmus a působí idylicky.Farmář César pěstuje květiny a zavlažuje svůj pozemek vodou z pramene, který tenkrát tak nečestně získal. Je bezdětný, a tak domlouvá svému synovci, aby si našel nevěstu. Mladík se jednoho dne v horách zamiluje do tančící Manon, dcery zesnulého Jeana. Zamiluje se, ale netuší, že Manon jako malá viděla, kdo za smrtí jejího otce stál, a že se nyní rozhodla vrahům pomstít... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (144)
Drama jako řemen, Manon vyrostla do krásy a její půvab mocně zapůsobí i na Ugolina, bezhlavě se do ní zamiluje a zcela podlehne hlubokému citu. Láska ovšem není na pořadu dne, tou je pomsta za otce. Inu, kdo jinému jámu kopá, sám do ní padá.. Závěrečných 17 minut mi bolestně zkroutilo útroby.. Dopis, který zůstal bez odpovědi.. ()
S môjho pohľadu o niečo slabšie ako Jean od Floretty ale hlavne vďaka prekvapujúcemu finále, kde sa nečakane rozuzlí celá pravda tiež veľmi slušný film. Niektoré pasáže pôsobila trocha nudnejším dojmom, obidve snímky sú vlastne celé dostavené na vode, každopádne Manon je fešanda, len čo je pravda. ()
Musím konstatovat ,že mé hodnocení , ač je hvězdně stejné jako Jean od Florety ve skutečnosti stejné není. Manon malinko ve svém tanci pokulhávala za svým zmrzačeným otcem Jeanem. Možná , protože jsem žena a neokouzluje mne krása E.Béart (i když to skutečně kráska byla). Možná , že mi vadila jedna věta (jsem přesvědčená ,že bez ní by se film obešel) , která mi hned na začátku dala tušit celé vyznění a celou pointu. Přesto si vážím této adaptace Živé vody tekoucí v nádherné Provence. ()
Druhý díl "vesnického" dramatu je stejně dobrý jako první. Manon vyrostla a přišel čas, aby pomstila svou rodinu. ()
Druhý díl je trošku někde jinde než ten první, ne kvalitou, ale zpracováním. Příběh už nemá takovou hloubku tragédie, ale naopak táhne krásou Manon a její cestou za pomstou. Příběhová linka navazující v plné parádě na první film se objeví až v uplném závěru, kdy vás dobře mířeným hákem usadí na zadek. Bavilo mě to opět moc, ale jinak než první film. Nutnost vidět po prvním dílu i druhý.. stojí to za to. ()
Skvelé, alebo minimálne úctyhodné pokračovanie osudov poetického vidieka, ktorému život a smrť dodávajú sily naturalizmu zainteresovaných. Oproti Jean od Floretty nenadväzujeme hneď, ale s niekoľkoročným odstupom a k mnohým veciam z minulosti sa stihneme dopracovať. Niektorých dobehnú krivdy, iných sa zmocní akási neskorá vendeta a Manon sa zachová spôsobom, že z krehkej panny sa prevtelí k pomstychtivej diablici. Voda ako nástroj moci je teda tiež dvojsečnou zbraňou. Dokáže a dáva životu priechod, bez jej kohútikov sme však stratení. Veľmi sa mi páči tá umiernenosť, prírodné scenérie a taký ten duch každodennosti, aký postrádam v X iných filmoch. Keď k tomu prirátate výborný scenár, máte upečený chutný koláč a pokiaľ ste i šikovným režijným staviteľom, dorábate už len čerešničky krásy. A toto dielo je svojim spôsobom istou formou umeleckej krásy. ()
Mohlo by se zdát, že po prvním dílu jsou již karty jasně rozdány. Jenže ten zdánlivě omezený César se svým synovcem zde působí od začátku v podstatě sympaticky, jako ti, co si zbyli sami pro sebe a začátek nesoucí v duchu milostného opojení je velmi svěží. Pak na oslavě učitelových narozenin jsem zase v Césarovi viděl toho lakotného pokrytce, ale záhy mě následujícím dějím dojal prakticky stejně jako nebohý hrbáč Jean...A teď už radši končím, abych nevyzradil závěrečné odhalení, které z tohoto dělá hodně velký příbeh...S pointou, ke které prostě není co dodat. Každopádně mě náladami po romantično, pomstu, otázky o kolektivní vině a především závěrečnou katarzí pokračování strhlo ještě více než první díl. Velkou poklonu bych také vysekl Yvesu Montandovi, který všechny polohy své postavy (po nechutné pokrytectví, až jistou stařecnou moudrost a dojemné prozření) dokázal vystihnout dokonale, charismatisticky a to často s minimálními výrazovými prostředky. Snad díky panu Montandovi a závěrečné pointě si dovolím dát plný počet hvězd. ()
...aneb co všechno může způsobit jeden nedoručený dopis... ()
75 % - Bez znalosti Jeana od Floretty nemá cenu sledovat. Je trochu škoda, že první půlka snímku je strašně roztahaná a na vykonání pomsty (ke kterému beztak dojde) čeká divák nesnesitelně dlouho. Pak je to strhující drama s pointou, kterou možná někdo, kdo to celé pozorně sledoval, z náznaků (především prvního dílu) vytuší, nicméně tento dvojfilm korunuje s mrazivou naléhavostí. ()
Adaptace druhé části Pagnolovy knihy Živá voda. Opět výborné herecké výkony a skvělá režie. I atmosféra filmu konvenovala s knihou. Jen mi to tentokrát přišlo maličko "odfláknuté", jako by všichni až moc chvátali, aby už to měli po kupě, rychle do střižny a pak na plátno. No ale stejně je to velmi dobrý film a chuť vyrazit do Provence je při každém zhlédnutí hodně silná. ()
Na rozdíl od amatérů (pejska a kočičky), připravil profík Claude Berri svoji hostinu s nebývalou opulentností a noblesou. Jen jakou spustu chodů nám tu servíruje! Každý si tu najde svoji oblíbenou delikatesu! Máme tu intriky, skály obklopené janovcem metaným, spolehlivě meloucí boží mlýny atd., jako zákusek pak i tanec nahé kozopasky; vše sevírováno dokonalými číšníky (Yves Montand, Daniel Auteuil)... Nicméně jsem tak viděl i něco, co tam bylo jen virtuálně: Manon s oslíkem, nebo spíš k kárkou, jedoucí do hokynářství (stavebniny tam ještě nebyly) pro pytel cementu, dotazujícího se hokynáře: "Tak co Manon, co budeme dneska betonovat", jakoby nevěděl, že oblíbenou činností zdějších vesničanů je betonování pramenů. Ale hned jsme znovu v reálu: Manon vytahuje kameny z jezírka, rukou na ně kydá trochu betonové malty (jak jí to zřejmě naučil její otec "hrbáč", který se ve všem vyznal), vkládá je do pramene a tím jej neprodyšně uzavře. A tak i já tímto uzavírám svoji úvahu nad tímto filmem. Ještě snad morálka filmu: Nikoho nedeklasuj, nešikanuj a nekuj proti němu pikle, protože to může být tvůj synáček. ()
Tak tohle jen tak nevydýchám. Žijme poctivě s pokorou a láskou k lidem jinak pravda si Vás vždy najde a někdy může být dost krutá a bolestná. Nádherná Manon od pramene by mohla vyprávět. Teď, když mám za sebou oba díly nemohu jinak než za plný počet. Doporučuji, sám si to moc rád dám brzy znovu. Na malou vesničku v Provence nejde totiž jen tak rychle zapomenout. 9/10 ()
Za ty modrý kukadla je čtvrtá * :-) ()
Stala se mi taková věc. Já zavilý heterák jsem se zamiloval do (hereckého výkonu) pana Montanda. ()
Závěrečná část adaptace Pagnolova románu neubrala nic z kvality předešlého dílu. Hlavní klady: krásná Béartová, herecký výkon Yvese Montanda a úžasná hudba. ()
Tak a hned po jeanovi od Floretty som pozrel aj tento film, a musim napisat, ze uz ide o menej kvalitny film nez jednicka. Depardieu je prec /sak ved v jednicke umrel/, a Auteuil ostal, pestuje na zahradke akusi floru. Pribehovo ide o klasicku pomstu za smrt otca, pribeh je o cosi jednoduchsi, bez strhujecjsej zapletky a nema patricne tempo, ale napokon zaver film predsa len potiahol do nadpriemeru. Yves Montand tu ostal tiez, on, Auteuil a Emmanuelle Beart film pekne tahaju : 85 % ()
Trošku som mal pochybnosti či pokračovanie udrží kvalitatívnu líniu, ale musím napísať, že pokračovanie je minimálne rovnako výborne ako Jean od Floretty. Po všetkých stránkach 5*. ()
Pokračování velkolepého dramatu, které odkrývá tu temnější tvář francouzského venkova první poloviny 20. století. Staré křivdy, spáchané zločiny i dávná nevyřknutá tajemství časem mohou vyplout z temného zákoutí lidské duše na povrch a rozlévat se po širokém okolí. Svědomí může i po letech začít hlodat nitro provinilce. Vykoupení není jednoduché, ba někdy je i nemožné. Vina a trest, snad až příliš krutý ve své celkové rozmáchlé obsáhlosti, jsou stěžejním tématem tohoto druhého dílu lidské tragédie. Mladá dospívající dívka z lesů líbezné Provence Manon (půvabná Emmanuelle Béart) se stává terčem chtíče i odpuštění. Její obranná reakce však spouští kolektivní trest, který postihuje všechny, kteří se svojí lhostejností, závistí, hamižností a pokrytectvím přímo i nepřímo podíleli na dávné tragédii. Stále svobodný Ugolin (skvělý Daniel Auteuil) je stíhán stále hlasitější ozvěnou minulosti, svědomí zvýrazňuje chápání jeho vlastní viny. Touží po odpuštění a egoisticky chtivým způsobem se dožaduje nápravy svých hříchů. Naprosté odmítnutí jakékoliv jeho nabídky ho dohání k šílenství a zoufalému činu. Jeho vážený a zámožný strýc Cesar Soubeyran (skvělý Yves Montand), hybatel a iniciátor všech událostí s tragickým koncem, je krutou a cynickou hříčkou osudu potrestán až na samou hranici samotné podstaty. v jednom okamžiku svým rozhodnutím a svým počínáním v minulosti přišel o svou lidskou stránku, o naději i budoucnost. Život se mu vysmál a srazil na kolena a uvrhl do močálu ztráty úcty i sebeúcty. Totální rozpad osobnosti jednotlivce, jeho života i všech hodnot. Z dalších rolí: vesnický osvícený učitel Bernard Olivier (Hippolyte Girardot), Manonin životní partner, vesnický farář (Jean Bouchaud), snažící se o celkové usmíření napjaté situace, stará Baptistine (Margarita Lozano), opatrovnice výchovy Manon v prostředí přírody a lesní samoty, a další vesničané. Vynikající velkolepé drama, tragické, obsáhlé, a přesto s nadějí, že v lidech dokáže převážit jejich lepší stránka lidské duše. ()
Prvni dil se mi libil vice, vyrazna postava hrbace, kterou ztvarnil Depardieu ve druhem dile proste chybi. Presto se jedna o velmi dustojne pokracovani s vybornym scenarem a kamerou. ()
Viz Jean od Floretty. 60% ()
Reklama