Režie:
Dino RisiKamera:
Franco Di GiacomoHudba:
Armando TrovajoliHrají:
Ugo Tognazzi, Ornella Muti, Patrick Dewaere, Katia Tchenko, Piero Mazzarella, Max Turilli, Renzo Ozzano, Gabriella GiacobbeVOD (1)
Obsahy(2)
Je léto 1946 a Marco Maffei (Patrick Dewaere) se bezcílně plaví na své jachtě po jezeře Maggiore. V jednom z přístavů potká stárnoucího právníka (Ugo Tognazzi), který se mu hrdě přestaví jako Temistocle Mario Orimbelli, a pozve ho na večeři do svého domu na druhém břehu jezera. V letité monumentální vile Cleofe, jež se nikoliv náhodou jmenuje stejně jako právníkova žena (Gabriella Giacobbe), žije ještě o mnoho let mladší Orimbelliho švagrová Matilda (Ornella Muti), vdova, která byla za války distančně provdána, a svého manžela Berlusconiho, nyní úředně prohlášeného za mrtvého, nikdy neviděla. Marcovi je na noc nabídnut nejhonosnější pokoj, zrovna ten, který před mnoha lety obýval biskup, než utonul v jezeře. Tady ho před spaním navštíví Orimbelli, žádající, aby s ním směl příští den odplout na menší výlet. Mladý muž před usnutím pozoruje protější rozsvícené okno, za kterým se svlékající se Matilda necudně hladí. Jaká další překvapení ho tady ještě čekají? (dopitak)
(více)Recenze (13)
Nevyspytateľná vzťahová dráma, kde je na jednej strane Ugo Tognazzi , ktorý nemiluje svoju cynickú ženu, ale zas miluje všetky ostatné, pokým nie sú jeho manželkami, potom to kúzlo zvodníka a aj príťažlivosti klesá. A na tej druhej strane je Patrick Dewaere, ktorý si užíva slobodu a náklonnosť žien a nechtiac je vtiahnutý do rodinných záležitostí svojho nového priateľa . A do toho sa pridáva krehká, smutná a na oko bezbranná Ornella Muti, ktorá bola krásnou ozdobou a čerešničkou v tom pochmúrnom svete, plnej pohŕdania, výčitiek a nenávisti. Očarila ma Ornella Muti nielen svojou nevinnou krásou, ale i tou postavou, z ktorej bolo cítiť smútok, žiaľ , ale aj prosba aby sa našiel človek, ktorý ju vyslobodí z toho " vezenia ". Ona nemusela ani nič hovoriť, jej upriamený a uhrančivý pohľad hovoril za ňu. Ale celkovo ma tu herci udivovali takým intenzívnym nasadením ako napríklad Ugo Tognazi, ten striedal polohy od Casanovu cez chlipníka až po vtieravého hajzlíka. Patrick Dewaere a jeho postava v spoločnosti tohto" blázna" sa držala v celku obstojne a aj keď už vyzeralo, že vybuchne, tak to vždy zahral zo stoickým kludom. Je super, že aj okrem hlavných hviezd, aj ostatní zahrali ukážkovo, takže vyber režiséra bol mimoriadne úspešný. Páčilo sa mi aj to, že najprv to bola také ľahké dobrodružstvo, kde dvaja rozdielny muži hľadali svoje šťastie a potom sa to zvrhlo a malo to nielen detektívne prvky, ale aj trochu tých dramatických. Ja okrem toho záveru, kde sa mi nepáčilo, že sa skončil dvojzmyselne, lebo nezdalo sa mi, že úmrtie ženy, ale aj vrah v tomto prípade boli istý. Ale okrem toho nemôžem tomuto filmu nič iné vytknúť, bol pôsobivý a po všetkých stránkach zaujímavo energický. Hádam len tých dramatických a vypätých momentov tu je pomenej, ale zas nemôžem mať všetko. Bol som rozhodnutý dať silné 4*, ale pri jednej scéne, kde silná burka bičovala stromy, vo vnútri viali záclony a celá ta ponurá atmosféra a zvukový doprovod mi pripomenul staré gotické horory. A práve tá scéna zaistila, že dám 5* . ()
Vilný advokát Orimbelli (Ugo Tognazzi s poněkud lascivním knírkem) mi zpočátku přišel velice dotěrný a také jsem hned neprokoukla jeho úmysly. Chce se dvořit Maffeimu (charismatický Patrick Dewaere), kterému lezl na jachtě pomalu až do spodků, anebo má jiné plány? Ukázalo se, že jediné, co mu chybí, je rozptýlení v náručí vnadných žen a útěk před suchopárnou manželkou kterou mu nebylo co závidět. Krásná a tajemná vdova Berlusconi (Ornella Muti) zde sice nemá velkou roli, ale zato eroticky výraznou. Hra na lásku je komedie s dramatickými prvky, která jistě stojí za zhlédnutí. ()
Docela slusne drama s lehkou davkou noiru.. ()
„Má milá má palubu, boky i ráhnoví... vše, po čem chlapi touží. Muži dá svobodu, na ní si pohoví... v kleci se námořník souží.“ Na vlnách se houpající příběh je plný překvapení, nahoru, dolů. OKÉNKO ŠALUPY: [][] V čem všem jsem se spletl? ≈≈ Vlezlého advokáta Orimbelliho jsem zkraje podezříval, že je gay. Já bloud. K vile a staré rašpli uvázaný dobrodruh se pak urval z řetězu a vyklubal se z něj pábitel s pohnutými životními osudy, univerzální milovník vdaných žen i kamarádových milenek, vražedně (!) sobecký Casanova. ≈≈ Ornella Muti, svůdně se hladící pod krajkovými kalhotkami, nakonec nebyla femme fatale, jen panenka v koutě, ve vleku událostí. ≈≈ Překvapil i rozháraný romantik, charismatický Patrick Dewaere. Místo sklízení sladkých plodů jen jednou uhryzl z hruštiček ... a zvedl kotvy. [][] „Nebudeš moje choť... miluju svoji loď!“ Manželka zestárne, i vila zchátrá, ale moře lásky je věčné. Vítr honí vlny po hladině Lago Maggiore, vzadu se bělají vrcholy čtyřtisícovek, v severní části jezera je už Švýcarsko... a tam v každém přístavu čeká na Marca nějaká roztoužená milenka. Dá se takhle plout věčně? Nevím. Já už zakotvil :-). ()
Skutečně mírně zvláštní film proplouvá s ústředním vztahovým příběhem napříč několika žánry, není mu vůbec cizí kus humoru ani psychologie, vyvrcholí očekávanou romantikou i neočekávanou detektivní linií. Atmosféra sebou přináší v některých scénách i silné mysteriózní záblesky (až jsem si i díky jednomu hudebnímu motivu v tom vzpomněl u toho na Přízrak lásky od stejného režiséra), zároveň však držela mou pozornost po celou dobu, stejně tak i celý film úspěšně pohromadě. Několik roztodivných postav, představených však spíše až civilně obyčejným způsobem, a složité vztahové dusno mezi nimi mě pomaloučku zneklidňovalo a napínalo mou zvědavost, k jakým zvratům a událostem se to všechno vyvine. Bylo mi jasné, že se nevyhne během měnící se nálady kolem i něčemu tragickému a z náhodného setkání během prosluněného letního dne na vodě dojdeme až k závěru, kdy kolem skutečně zůstal i po vášnivé noci už jen chlad a mráz... Originální styl, pečlivé budování napětí a skvělí herci v čele s charismaticky odzbrojujícím Patrickem Dewarem v roli mladíka zapleteného do podivných vztahových her mají na svědomí v mém případě skutečně neobyčejný zážitek. Dino Risi (In nome del popolo italiano, 1971) mě jako režisér potěšil tento měsíc už podruhé a tentokrát naštěstí si to u mě nepokazil ani závěrem, či-li poprvé mi nic nestojí cestě vyhodnotit jeho film plným počtem. [90%] ()
Intímna komédia. Intímna v tom zmysle, že ide v skutočnosti o zoologickú záhradu, a od divokých kôz cez močiarne bobry až po filcky je tu všetko. Len zmysel žiadny. Jediné čo mi tu sedí v rámci tej frivolnosti je ten názov "Biskupova izba". V tých izbách údajne tiež bývajú rôzne zoologické výstavy. ()
Začátek jako komedie, prostředek jako rozpustilá komedie (Tognazziho stará je typickým příkladem manželky, o které se vypráví ty nejdrsnější vtipy), dále přechází v očekávanou milostnou romanci a neočekávanou detektivku. Erotiku obstarají Dewaerovy švýcarské milenky, dech zrychlí i koupající se Ornella v průhledných bílých plavkách! Symbol utajované touhy par excellence. Hra na lásku je dlouhý, pomalu plynoucí film, odehrávající se v nádherném prostředí na a v okolí jezera Maggiore. Viděno v italském originále s anglickými titulky, a pro všechno výše shrnuté i další neuvedené klady jasný tip pro filmový klub ČT. ()
Trochu rozvláčny snímok, ktorý mieša žánri, čo je možno trochu na škodu. ()
ČESKOSLOVENSKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: F1 = 6.10.1990, réžia slovenského znenia (ČST Bratislava) = JÁN JAROŠ (15.11.2016) ()
ocenenia : MFF Cannes 1977 - nesúťažný výber ()
Film objaveny len vdaka tomu, ze som vymenil vatovo plane kokoti plky z filmovej teorie za filmovu prax. Tognazziho manzelka - to bol pekny masaker, Patrick Dewaere neskor spachal samovrazdu : 69 % ()
Kdybych měl film Hra na lásku opsat jedním slovem, použil bych k tomu přídavné jméno DIVNÝ. Místy je to celkem vtipný, líbila se mi ta explicitní ženská nahota, ale jinak je to od začátku do konce jaksi zvláštně neuchopitelný… Všichni se tu chovají…prostě divně, nepochopitelně. A takový je i finále a celkový vyznění filmu. Jako by ho měl na svědomí spolužák, jehož způsob uvažování pro mě byl vždycky španělskou vesnicí. P.S.: Z kategorie nevysvětlitelného jsou pro mě i detailní záběry na tvář Ornelly Muti. Ta holka byla nebetyčně nádherná, a jestli měla jedinou vadu na kráse, tak to byly takový tmavý mapky na pleti v obličeji, což měl kameraman potřebu bůhvíproč opakovaně vyzdvihovat. Snad aby nás tak nemrzelo, že jsme se tehdy neplavili kdesi poblíž. ()
V poslední době jsem si tenhle typ italských filmů ze 70. let oblíbil - svérázný humor, krásné ženy a i přes hořké momenty všudypřítomný optimismus a radost z "dolce vita". Hra na lásku se sice zhruba v polovině změní na vážné kriminální drama, přičemž lehce ztrácí dech, ale i tak převládá relativní spokojenost. ()
Reklama