Režie:
Mike van DiemKamera:
Rogier StoffersHrají:
Jan Decleir, Fedja van Huêt, Betty Schuurman, Tamar van den Dop, Victor Löw, Hans Kesting, Lou Landré, Bernard Droog, Frans Vorstman, Fred Goessens (více)Obsahy(1)
Film CHARAKTER evokuje prostřednictvím střetu dvou vyhraněných osobností, syna a otce, dusivou atmosféru sociálního napětí 20. let. Historické psychologické drama s kriminálními prvky sice nezapře svůj původ v literární předloze, zároveň však upoutá originálně zachycenou atmosférou chudé přístavní čtvrti a působivým ztvárněním životních osudů protagonistů, mladého advokáta Jacoba Katadreuffea a jeho otce, obávaného a nenáviděného starce, exekutora Dreverhavena. Na pozadí temných reálů dělnických čtvrtí, zahlcených nevlídným počasím, budují tvůrci příběh s antickými ozvuky a s antickým nádechem. Opírají se o vynikající herecké výkony, jež dodávají zvláštní plasticitu ostře řezaným charakterům. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (51)
Tento film mě, pár let zpátky, zavalil pozitivní emotivní vlnou....jednu dobu můj nejoblíbenější film vůbec.....nic jsem o něm nevěděl a byl jsem převálcovanej a jsem trochu i doteď , přestože je to minimálně deset let, co jsem viděl tento už kultovní film.....dávám si ho do dvacítky nejoblíbenějších filmů!!!!!!!!! ()
Každý film se dá hodnotit buď pozitivně (proč dát pět hvězd) nebo negativně (proč nedat pět hvězd). Většinou však film hodnotíme komplexně, tu vidíme pozitiva, tu negativa. Mně se tu mimořádně líbil střih (střiženo na mou míru). A samozřejmě způsob podání příběhu, který byl - neváhám to říct, i když zřejmě vzbudím rozpaky - o lásce. O lásce synovské, otcovské, mateřské i "manželské". Bohužel vesměs nenaplněné. Jakoby pýcha, snaha dokázat něco bez pomoci toho "druhého", umrtvovala všechny projevy možných citů. A přestože většina bude zřejmě sympatizovat se synem než s otcem, neboť to jsou právě oni, kdo tvoří středobod příběhu, sám mezi nimi neshledávám podstatný rozdíl, tedy co se týče "karakteru". Určitá paralela může vést i k "Dopisu otci" Franze Kafky, kterou film dotváří závěrečnou vraždou-sebevraždou. A také místo na starý Rotterdam (zmixováný z několika jiných měst - a ve kterém nyní žije už méně než 50% bílého obyvatelstva), mohl Mike van Diem vzpomenout na Prahu, na tu kafkovskou, kterou se nejspíš nechal inspirovat (doba, právnické prostředí, atmosféra, rodinné vztahy atd., tomu napovídají). ()
Film, který rozhodně stojí za zhlédnutí, byť musím podotknout, že je třeba se na něj obrnit dávkou dobré nálady. :) Už jen název filmu společně s jeho obsahem nás nutí přemýšlet nad tím, o kom je vlastně řeč a s jakými charaktery se můžeme ve snímku setkat. Hlavní hrdina je příkladem nešťastného člověka, kterého poznamenalo jeho špatné rodinné zázemí. Snaží se dokázat, že jednoho dne může být úspěšným jedincem, na kterého začnou být pyšní ti, od kterých si to nejvíce přál... V ten stejný moment ztrácí šanci si své osobní štěstí vystavět na reálných základech, které mu jsou nabízeny, a ke kterým, jako by byl právě díky této touze po uznání slepý. ()
Po filmařské stránce není co vytknout, herci, kamera, atmosféra to tady fakt šlape jak hodinky. Problém jsem měl s příběh, takových střetů osobností už tu bylo mnohem víc a já tady po většinu času postrádal delší emotivní stopu. Závěr, vlastně jsem jejich chování a vztah naprosto nechápal a nemyslím jen otce a syna, ale i matky a taky dalších postav, na to jak reálná šla z filmu atmosféra, tak postavy byly až moc filmové. ()
Na spočítání nizozemských filmů, které jsem viděl by mi stačila jedna ruka, jež zakusila praktiky Yakuzy. A ačkoliv jsem dobře obeznámen s pořekadlem „jedna vlaštovka jaro nedělá“, již nyní bych se nebál označit tamější kinematografii za pozoruhodnou. Charakter má ojedinělou atmosféru a i když se může zdát, že vypráví příliš jednoduchý příběh, není tomu tak. Více než o „životě jednoho chlapce“ je o nevypočitatelnosti lidského osudu, o nočních můrách jež nás sužují o údělu a možnostech uplatnění obyčejného člověka. Dreverhaven se zprvu urputně snaží o začlenění do společnosti, když uspěje zjistí, že má sice všechno, co chtěl, ale přitom nemá nic, představuje prototyp zbytečného člověka, dobře známého z děl romantických autorů. Dobovým zasazením i hlavním hrdinou však připomíná knihy mladšího spisovatele, což si alespoň myslím. Ačkoliv jsem od Kafky nic nečetl, přesně takto si představuji typ „kafkovského úředníka“. Režie se zdržuje nadbytečných vizuálních excesů, je úsporná a tím působivější i srozumitelnější. Jestli mi na filmu něco vadilo, byl to samotný začátek, od kterého se vše odvíjí. Proč by hlavní hrdina před soudem rekapituloval svůj dosavadní život? Vždyť by úplně stačilo říct, co bezprostředně předcházelo zatčení (ač by na tom nebylo možné vystavět celý film), ale budiž. 80% ()
Galerie (9)
Zajímavosti (2)
- Film byl natočen podle stejnojmenného románu spisovatele Ferdinanda Bordewijka. (Hans.)
- Děj filmu se odehrává v Rotterdamu ve dvacátých letech 20. století. Vzhledem k tomu, že velká část města byla zničena během druhé světové války, natáčelo se i na jiných místech: v Antverpách, Wroclawi, Hamburku, Gentu a Haagu. (skudiblik)
Reklama