Režie:
Peter GreenawayScénář:
Peter GreenawayKamera:
John RosenbergHudba:
Michael NymanHrají:
Stephen Quay, Timothy Quay, Tom Hunsinger, Peter Greenaway, Bob Godfrey, Hilarie Thompson (vypravěč), John W. HydeObsahy(1)
The Falls, Fallové, to jsou jména na stránce vytržené z telefonního seznamu, která se proměňují ve tváře, osudy, příběhy. Snímek poté představuje skládačku 92 portrétů osob, jejichž příjmení začínají právě na 'Fall...'. Režisér si v této mozaice pohrává s různými tvůrčími postupy, s rozličnými osudy. Kompiluje, extrahuje, odkazuje na svá vlastní díla minulá i plánovaná a na tvorbu jiných tvůrců - ovšem jen v náznacích nebo zašifrovaně. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (26)
Naráz to skutečně nejde zkouknout, nebo jde a obdivuju všechny, kteří to dali, ale já mezi ně nepatřím. Je vidět, že už zde Greenaway svůj - ironicky sžíravý, se zálibou v bizarnostech i estetice hnusu, dokonce na kaligrafii dojde... Líbilo se mi, že jednotlivé epizody dohromady skládají určitý obraz jakéhosi fiktivního, až surrealistického světa, přičemž ten svět je nejen dobře vymyšlen, ale i v rámci svého fikce zcela funguje, jen si stačí skládat dohromady jednotlivé střípky. Na druhou stranu souhlasím s názorem, že po zhruba tom třicátém Pádovi, teda Fallovi, ale Pádové by mi v češtině pro ten film znělo líp, je film stále nudnější a informace se jen opakují v různých variantách, někdy až zbytečně zdlouhavě. Věřím, že film moc nestál, ale kdyby měl režisér víc peněz a natočil to jako mysteriozní film či seriál, tak si může s Lynchem podat ruku a říct, ok, povedlo se, jdem na megacloumák. ()
Moc se to nepodobá Greenawayovi, jak ho znám. Koncept na každý pád zajímavý, víc než zajímavý, ale ne na 180 minut. Peter měl zřejmě pocit, že po dvaceti letech točení kraťasů musí skočit rovnou do tříhodinovky. Byl to špatný nápad. Sám si tak zabil, co mohlo výt jedním z jeho nejzajímavějších počinů a nejzajímavějších mockumentárních experimentů. Ještě že pochopil, že tudy cesta nevede a znovu se k takové stopáži ani nepřiblížil. Fallové zůstávají filmem, jehož jednotlivé segmenty jsou zajímavé, ale celek, už jen kvůli zřídka střídanému monotónnímu vypravěči, nesnesitelný na jeden zátah. ()
po tomto filme sa vám bude o vtákoch aj snívať. a za všetkým tajomným, nevysvetlitelným, konšpiračným budete vidieť vtáky.... http://vue.org.uk/falls.htm ... http://www.btinternet.com/~paul.melia/vue.html ... http://en.wikipedia.org/wiki/The_Falls ..... ad marginale: v 78 portréte (Crasstranger Fallqueue) je zmienka o "prvom slovenskom akademickom titule v obore leteckého inžinierstva" :)) ()
Minimálně v první hodině takřka geniální výsměch veškerým zdánlivě nezpochybnitelně platným nárokům jazyka na objektivní konstrukci sociálního života. Greenaway rozehrává vpravdě lingvistickou hru, v níž je dokonale ukázána nahodilost každého lingvistického systému - v tom smyslu, že význam věcí a tedy jejich pojmenování není dáno pozitivně, ale je odvozeno negativně pomocí diferenciace od všech ostatních jmen (ze slova "stůl" se samo o sobě neodvodí nic, ale představu stolu získáme díky tomu, že je vymezen vůči "židli", "zdi", "dítěti", "raketoplánu" atd........). Nahodilost konkrétních výrazů je proto zjevná. Jazyk, jímž každodenně mluvíme tak může být hravě narušen, což umožní autorovi vybudovat zcela nový systém, který se může díky výše zmíněné nahodilosti/ arbitrárnosti utvořit např. okolo celosvětového ptačího spiknutí... A stejně jako je rozbita stereotypní představa o jazyce, tak je rozbito i naše tradiční očekávání co se týče filmu. Dílo je to po této stránce perfektní, ale prostě mělo být kratší. ()
Očekávám nadšené ovace, protože jsem tento opus dal na jeden zátah, v kině na 38. LFŠ. Tříhodinová stopáž naznačuje, v jakém duchu je film vytvořen - přináší medailonky 92 fiktivních osob, přičemž kdyby jich bylo 40 a film trval 80 minut, vůbec nic by se nestalo. Ale i stopáž je součástí bizarního uvažování Petera Greenawaye, jeho pobaveného pomrkávání na diváka. Tento opus je jednoduše neskutečný, vytváří svět sám pro sebe. Žena, co sbírá papírové krabice; pán, který v důsledku syndromu NNJ nedokáže rozeznat dobrý vtip od špatného; muž, který seskočil z Eiffelovky - ale asi je to podvod, protože se to stalo dřív, než byla Eiffelovka postavená; neustálé více (Messiaen, Max Ernst) či méně (Alfred Hitchcock) důmyslné narážky na ptactvo, vodu, nesmrtelnost, číslo 92 a asi milion dalších surrealit, bizarností, narážek, zabalených v suchém typicky britském "montypythonovském" hávu, ale díky hudbě Briana Ena a dalších až s určitým mystickým nádechem. Zkrátka mnohovrstevnaté umělecké dílo obřích rozměrů. Rozebírat ho dopodrobna by zabralo minimálně 92 dní, tak se na to radši podívejte... ()
Reklama