Režie:
Patrice ChéreauKamera:
Eric GautierHudba:
Eric NeveuxHrají:
Mark Rylance, Kerry Fox, Susannah Harker, Timothy Spall, Marianne Faithfull, Nathalie Richard, Robert Addie, Rebecca Palmer, Joe Prospero, Amy Lindsay (více)Obsahy(1)
Režisér Patrice Chéreau, který je u nás znám především díky historickému velkofilmu Královna Margot, natočil ve příběh z dnešního Londýna, který vypráví o vztahu muže a ženy založeném na sexualitě a který, jak oba doufají, zůstane jen takto vymezen. Zprvu oběma vyhovuje vztah bez otázek a odpovědí, kdy nevědí nic o minulosti ani přítomnosti toho druhého. Erotické scény jsou sice plné neovladatelné vášně, ale zároveň smutku, chladu a odcizení. Nepsaná a nikdy nevyslovená pravidla tohoto vztahu poruší muž. Chce se dozvědět víc o ženě, která ho téměř mlčky navštěvuje každou středu a jednoho dne se rozhodne ji sledovat. (Česká televize)
(více)Recenze (115)
HUDBA: Éric Neveux; Skutečně intimní film, plný citu a lidských bolestí. Skvělé herecké výkony Kerry Fox a Timothyho Spalla s jemným zpracováním dělají z tohoto snímku vyjímečný film. Ale to pouze pro ty, kteří budou naslouchat a ne se pohoršovat nad otevřenými sexuálními scénami. Každopádně to není film pro každého. ()
Překlad oficiálního text distributora do řeči skutečnosti: Šukají jak veverky, nejdřív nemluví a pak na sebe hystericky řvou. Sex je hnusný, ulepený, prvoplánový a laciný, s jasným cílem šokovat. Nesnadností komunikace se zastírá neschopnost napsat něco jako dialogy a základními otázkami existence se nejspíš míní to, že při sledování této slátaniny člověka napadne něco o neopodstatněnosti JEJÍ existence. ()
Bonus: dva obrázky Tento film NEMUSÍ vidět, kdo žije ve šťastném a rovnocenném vztahu s jiným člověkem . NEOCENÍ, kdo umí jen brát, a NEVYDÝCHÁ ho, kdo by se chtěl jen rozdávat. Zvu všechny obyčejné nešťastně zadané lidi místo do divadla raději ke kulečníkovému stolu... dáme pivko, zašťoucháme si a důvěrně pokecáme o tom, kdo s kým, komu kterou jak, a co s tím ... Nádherný, ale velmi, velmi smutný film. ()
Kedysi som rád chodil do art kina niekde v rači v Bratislave. Myslím, že sa volal 901. Jeden z filmov, ktoré som tam videl, bola aj Intimita. Natešený na ťažký art plný metafor a skrytej hľbky som bol z neho pomerne sklamaný. Áno, je to dajme tomu ako zo života, ale film mi až tak živeľný nepripadal. Možno časom, ak ho niekedy dajú v televízii, si ho zopakujem a ako už "dospelý, vyzretý" muž docením jeho kvality. Počas projekcie som si z neho odskočil raz na WC a nijako som sa z neho neponáhľal. Ak by som sa na ňom zasekol, nedopozeranie filmu by bol pre mňa ten najmenší problém. ()
Podle mě nejhorší ztvárnění sexu. Vůbec to nebylo zajímavé, vzrušující a už vůbec to nebylo o intimitě. Děj je taky nudný, jako celá atmosféra. Jeden chlap co utekl od rodiny + ženská, která podvádí svého manžela, to mě opravdu příliš nenadchlo. Celé mě to znudilo a otrávilo. Herci taktéž nebyli zas tak skvělí. ()
Nejsem stará, nejsem prudérní a nemám problém číst filmy, ale už dlouho mne nic neurazilo tolik, jako tohle veledílo. Čert vem, že použitý kondom nepovažuji za novou formu uměleckého sdělení, podstatné je, že tu potřebu jsem jim ani na vteřinu nevěřila...a je mi naprosto ukradené, zda si to ti dva dodnes rozdávají na podlaze, nebo už i na chodníku před domem, zda se nakonec jeden druhému představili, nebo se navzájem probodli. ()
Neobvyklý zážitek se mi místy nevstřebával úplně snadno: jakoby tu v rámci romantického dramatu scházel začátek, film totiž okamžitě vhodí do vášnivé „akce“, poté plyne hodně pomaly, vystřídavá silně pocitový styl s nezvykle explicitním pojetím sexuálních scén a posléze jde stejně hluboce na dřeň i po stránce pohnutých emocí postav... déle jsem se na něj odhodlával, ale nakonec stál za to. Z kategorie New French Extremity jsem už viděl pár vyloženě šokujících filmů a byť Intimita k tomu v pár detailech nemá daleko, přijde mi až obdivuhodné, jak podobně kontroverzní příběh jednoho prázdného, ryze sexuálního vztahu dokáže vytěsnit případný cíl šokovat diváka naprosto do úzadí a nechat v úsporně komorním podání vyznít především plnohodnotné drama. V něm sledujeme často mj. zcela všední útržky ze životů úplně obyčejných postav, řešící si vedle svých realizovaných choutek i problémy a radosti běžného dne. Nesoulad mezi zdánlivě šťastným rodinným životem a tajným vztahem bokem realizovaným z vnitřní potřeby přidává dostatečně na neklidu a napětí. Zaujme mezi tím i prvek podzemního divadla, ač u těchto scén ze zkoušek a představení jsem zpočátku myslel, že mě nadchnou víc. Těší mě ale, že z filmu, který se proslavil zejména odvážným skloubením áčkového dramatu s porno scénami, si budu v první řadě moct zapamatovat zcela jiné: třeba emotivně podmanivé noční klábosení dvou přátel u kulečníku a pár dalších podobně „obyčejně“ silných scén, stejně jako mnohhdy působivý výkon Marka Rylance se zvláštně smutným charismatem osamělého muže. [80%] ()
Nepamätám sa, že by ma v nejakom inom filme vzrušili erotické scény, tak ako tu. A čo sa mi páči, nie je to vôbec len o nich. Syrový príbeh reálnych ľudí s reálnymi starosťami a radosťami. 80% ()
Umění může mít mnoho podob, ale pokud je takhle zatraceně nudný a pošahaný, radši budu bydlet v lese. Sonda do života Londýňanů nevyšla. I kdyby to vyhrálo třeba smečku grizzliů. Červíček Timothy Spall je ještě tak jediný normální v celém projektu. Naturalismus nešokuje, v tomhle případě ubíjí. ()
No, moc originální to není... V komentářích tu několikrát zazněl název "Poslední tango v Paříži" a přesně na tento svůj oblíbený film jsem si vzpomněl při sledování "Intimity". Odcizení v mezilidských vztazích a neosobní sex jako jeho projev - v kolika filmech už jsem to viděl? Neříkám že tenhle je z nich nejhorší, ale nejlepší taky není... ()
Hodnotím, komentujem a názor si utváram v kontexte a zároveň v kontraste s filmom Pornografický vzťah a tiež s postavou Clairinho manžela z Intimity. Tá postava je tu podľa mňa práve na to, aby tieto dva filmy mohli niesť spoločné posolstvo. A aj záver filmu zohráva túto úlohu. Aspoň tak som si ho vysvetlil ja. Ide o to, či sa vzťah založený výhradne na sexe, zaobíde okrem citov, navyše aj bez slov. Kým jeden film začína slovami, druhý k nim speje z opačného konca. Preto odpoveď, ktorá mi prišla na um na začiatku sledovania (a teda, že to záleží od povahy každého vzťahu a hlavne jeho aktérov), zjavne nie je správna. K čomu sa dopracujú na konci, závisí od toho kde začali. Skôr či neskôr bude ten rozhovor a objasnenie niektorých skutočností, aspoň jeden z nich vyžadovať. Takže podobní milenci majú len tri možnosti. Buď začnú potichu a ku slovám dospejú neskôr, alebo to urobia presne naopak, alebo sa budú v týchto dvoch extrémoch cykliť. Na Intimite mi vadilo v podstate iba chovanie Claire voči svojmu manželovi. Ak ešte raz budem niekde počuť ako podvádzajúca žena obviňuje manžela z toho, že on nedokáže žiť, asi začnem strieľať. Žena si v záchvate vzplanutia (ktoré malo byť len akýmsi spestrením vzťahu, ktorý ju nudil), naozaj nevie uvedomiť, že jej muž to môže vnímať inak? Že ju možno rád vidí aspoň každý deň okrem stredy? Že z jeho strany tá romantická láska možno ešte nevyprchala? ()
Lidí ne/dělají různé věci. Z různých důvodů. A Patrice Chéreau o tom natočil film. On je takový zvláštní, ona zajímavá. Až někde ke konci mi docvaklo, že tu její povědomou tvář znám z Mělkého hrobu. ()
Prvú polhodinu máme pocit, že sledujeme nejaký zvláštny ekvivalent umeleckého porna. Vidíme penis. Vidíme vagínu. Vidíme prsia a vidíme poriadnu živelnú jebačku. Potom nejaké tie epizódky, zo života hlavného hrdinu, ktoré smerujú k ďalšej jebačke. A potom zvrat. Vo filme sa začne niečo diať. To čo nás spája zo všetkými živými ľuďmi na svete je pocit samoty, nutnosť samoty a rovnako nutnosť vzťahu, čím sa samote vyhýbame. Je jedno či toho človeka milujeme, alebo nie, ale občas potrebujeme dotyk, pohladenie, istú dávku intimity aby sme dokázali prežiť, čo i len o týždeň viac. Hlavne, keď naše sny dávno vyprchali. O tom je tento film. Sonda do vzťahu dvoch ľudí, ktorý sa spojili, pretože mali veľa spoločného, ale ich životy išli diametrálne odlišnou cestou. Jeden z mála filmových príbehov, kde platí málo je niekedy viac. Miera reality, skvelé a uveriteľné herecké výkony a bubnujúci the Clash v pozadí tvoria z tohto drsného príbehu zvláštnu poéziu obrazov a emócií, ktorá človeku, ktorý v značnej miere vie vo co go, dokáže prihrať niekoľko zaujímavých otázok na zamyslenie. Určite nie dokonalé, ale v istom smere sa jedná o film, ktorý hovorí o veciach o ktorých nehovorí až tak veľa príbehov a práve preto má pre mňa isté čaro a práve preto sa mi páči. ()
Na mňa zaujímavo umelecké a chladné ako Británia a chyby tzv. západného sveta, no stvárnenie podľa mňa viac než dobré. Ten záver je pochopiteľný vzhľadom k tomu, že ženy väčšinou sa pokúšajú staré vzťahy zachrániť. Je tu určitá prázdnota, no tá mi tam príde vhodná, no tá nuda už veľmi nie. Myslím, že sa z toho dalo takpovediac naškrábať viac a to ja už vážne začínam nemusieť smutné filmy, ktoré mi prípadný môj smútok v danej chvíli prehlbujú, no proste ten príbeh a dej nie je zlý a je v tom určité hľadanie sa, snaha o cit. ()
Intimita byla prvním snímkem, jímž mě letošní festival v KV přivítal. A nebylo to věru přivítání vůbec špatné. Poctivě jsem přečetla zdejší komentáře a někomu se nelíbí naturalistické sexuální scény. Já myslím , že naopak tvůrci tímto dosáhli co chtěli. Dotkli se vaší INTIMITY? Podívali jste se někdy při sexu do zrdcadla? Vaše tělo nemá nedostatky? Váš sex vypadá jako z romantických filmů? Pokud ano, gratuluji. Asi je třeba zamyslet se vůbec nad slovem Intimita. Co si pod ním představujete. Když jsem hledala vysvětlení co vůbec je intimita, našla jsem následijící větu: Sebelepší sex neudrží dlouhodobě vztah, v němž chybí intimita. A o tom to nejspíš právě je. Poslední dobou se stále více setkávám u lidí právě s touhou po takovém "vztahu". Po vztahu pouze sexuálním, bez zbytečných řečí, bez lásky... No a v Intimitě je krásně nastavené zrdcadlo, jak to dopadá, když se podaří takový "vztah" navázat. Je to všechno snad moc jednoduché? Jsme prostě mi lidé jinak naprogramovaní? ()
"Když máš smutek, musíš pokračovat ve všem, co obvykle děláš. Jedině tak to zvládneš." zajímavý komentář ScarPoul ()
Nechtěli spolu mluvit, nechtěli o sobě nic vědět, nechtěli patřit jeden druhému...... snad si jen každý z nich chtěl dokázat, že ještě žije a neutopil se v šedivém koloběhu života. Jeden den v týdnu, žena zazvoní u jeho dveří a oddá se mu mlčky a bez zábran. Pak se beze slova oblékne a zmizí z jeho světa, aby se v něm příští týden znovu objevila. Může něco takového v reálném světě vůbec fungovat? Možná ano. Pokud ovšem jeden z nich nepocítí zvědavost. A on zvědavý je......... ()
Po tom, co jsem viděl Poraněného člověka a Všichni kdo mě mají rádi pojedou vlakem, už jsem nedoufal, že by mě mohl Patrice Chéreau nějakým svým filmem zaujmout. To jsem se ovšem mýlil. Intimitě se to povedlo. Dostala se mi pod kůži a donutila mě k zamyšlení. Dám tedy Patricovi ještě šanci :) 70% ()
Žiadny iný film mi tak neznechutil myšlienku na vzťah a sex ako tento, určite to bol aj cieľ autorov, čo sa podarilo. Živelne nakrútené sexuálne scénky boli vskutku hnusné, mne s zdvíhal žalúdok na pohľad (čisto sexuálneho) vzťahu dvoch hlavných postáv, kde nešlo absolútne o nič, iba a drbačku v nejakej špinavej, hrozne zariadenej, miestnosti. Na New French Extremity štandardná kontroverznosť ale to ostatné okolo, scénky kde sa muž po čase do svojej partnerky zaľúbi a tak ju prenasleduje mestom, či dej v bare, boli absolútne nezáživné a nudné a tak nebavili, že som mal problém to dopozerať. Takže až na pár podarených minút kde sa vám zdvíha žalúdok je to nuda. ()
Reklama