Režie:
Ján NovákScénář:
Marcel BystroňKamera:
Antonín ChundelaHudba:
Walda GangHrají:
Václav Vydra nejml., Dana Morávková, Josef Laufer, Hana Čížková, Lucia Bugalová, Jan Skopeček, Lubomír Lipský st., Václav Glazar, Lenka Vacvalová (více)Obsahy(1)
Bývalý policejní náčelník Pepa se stal starostou. Po svém předchůdci zdědil přizpůsobivého tajemníka Bohouše. Jejich první společnou misí na radnici je založení městské policie. Náčelníkem se stane místní Rambo, Franta Cloumal, čímž konečně stoupl v očích své ženy. Šetřílek Bohouš musí ještě stihnout levně zařídit jeden pohřeb. V místní čínské restauraci mezitím dojde k nečekanému objevu. Kuchař Lojza zalévá své marihuanové bylinky známým Modrým pramenem, který povzbuzuje chuť na sex. Když si ubalí jointa z takto zavlažovaného výpěstku, propadne nekonečné pravdě a všeobjímající lásce. V Kameňákově vyrůstá i další parta výtečníků, ti nainstalovali do dívčích sprch webovou kameru a vsází se, která z dívek nemá oholené intimní partie. Celou kameňákovskou společnost doplňuje několik romských občanů, kteří mají zájem o měděné trubky z okapů. Pepa prostě nebude mít jako starosta lehký život. (TV Nova)
(více)Videa (1)
Recenze (646)
Na začátku jsem ještě doufal, že přijde nějaký příběh - náznaky na mafiánskou historku zde byly, čekal jsem tedy nějaké rozšíření nápadu, proč má být Pepan starostou, jaké výhody z toho bude mít Kohn apod. Mezitím se ale začali motat nějací teenageři, vtipné to nebylo, začala se řešit rakev Kohnové, a tak jsem pořád čekal, kdy se to rozjede, a ony najednou závěrečné titulky! Ubohost největšího kalibru. Kdejaký amatér by vymyslel víc vtipných situací i zápletek. Přesun lokality z Týna do Mělníka také tentokrát věci moc nepomohl - ty jižní Čechy holt mají trochu jiný esprit, Mělník na mne působil poněkud seriózně. A to nenatáčeli kdovíproč ani u řeky, maximálně vyrazili do České ulice, nebo v Hoříně. Opět nevyužité možnosti a lokality. Všechny ty cameo role byly také jen takovou nijakou výplní. Prostě ubohé po všech stránkách, strašná podpásovka. Fakt zlatej Troška. ()
Nejsmutnější u tohoto ""filmu"" je, že si tuhle píkovinu tvůrci mohli dovolit, protože věděli, že český národ nezklame a vesele si to naštráduje do kina. Za tohle by zaplatil jen opravdový blázen. On už ten nápad vytvarovat pochybný příběh z vtipů je neskonale patetický, ale tady divák jednoduše nevěděl, jestli byl právě pronesený dialog vtipem, který mu nedošel. "Od čeho máš zapatlanej ten monitor? Vstávej, je snídaně." - Asi takhle to vypadalo celou dobu. Herce bych vyhostila jen za to, že se zúčastnili. Ale pravda, pak by nám tu už žádní "herci" nezbyli. Tohle je jednoduše odpad české kinematografie a já se jen modlím, aby to neviděl nikdo ze zahraničí...Pokud ano, tak bych se nedivila, kdyby na nás někdo shodil atomovou bombu... Omylem. Tento film bych doporučovala osobám se sklony k sebepožkozování. Bolí to daleko víc. A delší dobu. ()
první Kameňák,který jsem viděl celý a k mému překvapení nemůžu říct,že by mě nas.al,nebo snad dokonce urazil.Co víc,párkrát sem se opravdu zasmál,byť to bylo díky otřepaným,ale vyzkoušeným fórům.Trefovat se do filmu postaveného na vtipech je strašně snadné,ale i když to stále není žádná velká slává,pořád to není úplné dno české tvůrčí demence jako Babovřesky...40% ()
K hercům, kteří byli v kurzu v devadesátkových estrádách na Nově, se přidali finalisté nejrůznějších dovednostních soutěží a studenti filmových škol (asi) a vznikl tak další díl anekdotové série, která bude pokračovat dokud na to budou lidi chodit do kina. Někdy mi je i těch samotných herců líto. Tohle je prostě odpad bez kompromisů. ()
Galerie (78)
Zajímavosti (27)
- Když přijde tajemník (Bohumil Klepl) za starostou (Václav Vydra) do kanceláře, má několik záběrů po sobě rozepnutou košili na břiše. Následně, v posledním záběru, ji má již zapnutou (kolem 50. minuty, před loupeží v bance). (rakovnik)
- První film série, kde nezazní legendární hláška: „Seš blbá.“ (Petr.Penicka)
- V 59. minutě řekne Jarmila (Alice Bendová) svému manželovi Frantovi (Martin Dejdar), že její budoucí muž by nemohl používat jeho hole, protože je levák. Stejnou frázi použila už Vilma (Jana Paulová) při rozhovoru s Pepanem (Václav Vydra) v jednom z předchozích filmů série. (Jyrka)
Je podvečer v panelovém obýváku vzorové členské rodiny Klubu Planety opic. Otec Milan Novák jen v notně prověšených XXXL trenýrkách vyvaluje své obří panděro na leskymové sedačce proti barevné televizi Rubín, zaníceným kibicováním profesionálního trenéra žene sparťanské mozkovny proti stejně vymaštěné plzeňské obraně, přičemž klopí už tak osmý lahváč od chvíle, kdy se ve dvě vrátil z obrábění kovů. Smrdí mu nohy, ale na to v hustém oparu nažloutlého dýmu cigaret Moon za šedesát pět sere pes. Matka Marie, profesionální uklízečka, si mezitím u linky v kuchyni rozpačitě mne znovu a znovu rašící vydatné černé ochlupení pod nosem a snaží se přeslabikovat návod na přípravu Lančmítu k večeři, který všímavě zaregistrovala v té supr akci, když si posledně kvůli šetření snažila vytřít prdel letákem z Kauflandu. Bomba! Desek korun sleva proti večerce v suterénu, no nekup to! Neváhala tehdy ani sekundu, koupila jízdenky za třicet a tvrdošíjně hrkala přecpanou tramvají na druhý konec města. Nakupovat se musí chytře! Sedmnáctiletý syn Milan junior, zatím dvojnásobný úspěšný absolvent prvního ročníku dvouletého oboru kuchař/číšník, tráví čtyřiadvacetihodinou směnu ve svém útulném pokojíčku vytapetovaném plakáty Heryho Potrata a polonahých krasavic z časopisu Maxim. Zde celou dobu s přirozeně mongoloidním výrazem, smrtí v očích a džojstykem v ruce potírá zlo mezinárodně nepřátelských teroristických guerill už v pátém! levlu Volání dutých a hlasitě nadšeným kvičením dává celé rodině a dalším třem patrům pod a nad najevo, že se mu to náramně daří. Nad radiátorové tamtamy zoufalých sousedů je povznesen, je přeci na misi a zachraňuje svět. Šestnáctiletá dcera Iveta má po tolik oslavovaných promocích na základní škole za sebou dosud jednoletou zářivou kariéru na pracovním úřadě. Podpora však není navěky, kurvy jedny z ODS, a tak se už intenzivně rozhlíží po někom, kdo by se o ní postaral, než nabere matčiny kontury. Zrovna se vrátila z randevů se čtyřicetiletým ženatým dělníkem z Kolbenky, panem Helmutem Tydýtem. Seznámila se s ním na stesti.cz, kde Helmut vystupuje pod prefíkanou identitou svobodného, movitého česko-rumunského podnikatele s nickem Sagvan Tofu, co dnes pozval Ivetu na první romantický oběd pod záminkou případného sňatku. A tak si Iveta v koupelně před plechovou skříňkou se zrcadlem osaměle visící na bakelitovém jádru právě kontroluje, nemá-li mezi zuby sperma. A nad celou touto blahoslavenou rodinnou idylkou zasmušile se Železným výrazem plyšově bdí zajíc Zaza, dokonale umístěný, dle posledních odborných doporučení Fén Šukej z nedělní přílohy Blesku, na polici z IKEA mezi vkusnou obří reprodukcí Vázy se slunečnicemi neznámého autora v tlustém zlatém rámu a dekadentní obývací stěnou z NDR s televizí a píplmítrem. Tu náhle otec, pospávajíce zmožen údělem dělnické třídy, náporem zkvašeného chmele a erudovaným fanděním, s mohutným zachrápáním mění polohu svého enormního břichu a přitom zavadí o jedničku na dálkovém ovladači. Obrazovka zabliká a nekompromisně zobrazí i jedničku v diváckých preferencích, onen kanál kanálů, jenž skýtá své cílové skupině tolik radosti a poučení nejen svou vysílací skladbou, ale také financováním překulturních a sofistikovaných filmových počinů. Procitnuvší Milan starší chvíli ostří, přemýšlí, kdo je a jaký je jeho význam v nekonečných hlubinách Universa, pak ovšem zabrousí pohledem na televizi, jeho prostá a intenzivním filosofováním zbrázděná tvář se rozjasní a bez váhání se dělí o náhlou radost se svou životní družkou, toho času stále u studia konzervy v kuchyni, a laskavě ji vyzývá ke spolusledování: „Máňo, ty píčo, tomu neuvěříš, dávaj Kameňák 4!! Já se poseru. Popadni lahváč a honem naběhni, ať vo nic nepříjdeš! Bude sranda!“. Stejně nadšená Marie kvapně nechává Lančmít jeho pochybně vepřovému osudu, léty nacvičeným pohybem vysypává do květinkované plastové mísy velkoryse promaštěný pytlík motoráků (pozn. autora: brčálově nazelenalé, bezhlavě přesolené bramborové lupínky, nepochybně smažené na ojetém motorovém oleji prodávané v nižších cenových skupinách jako pochoutka k pivu), o pracovní desku linky zkušeně otevírá další orosený Bráník pro drahouška, pro sebe kuchyňským nožem naráží krabici jakostního, odrůdového a tedy neoddiskutovatelně přívlastkového vína, someliéry tolik ceněný velmi pozdní sběr, a ověšena tímto kontrabandem chvátá s mohutným funěním směr obývák tak rychle, jak jí jen otylé nohy a několik ojetých pneumatik nad sebou dovolí. Z centra rodinné zábavy zatím zaznívá bodrý, všeobecně informativní hlahol nejvyšší názorové autority: „Muhehehe, já to mrdám, ten vo tý blondýně zrovna včera vyprávěl Na Růžku mladej Cajs, to je ten, co mu vloni spadl ve fabrice na hlavu ingot, to jsme se ale nasmáli! Paráda! Ta Vydra, to je skoro stejně vtipnej člověk jako von, no ty vole, fakt, že jo! Musím tam pak ještě skáknout rozebrat to a objednat mu ruma, doufám, že se taky kouká, kujón jeden!“. Výlevy rodinného mozkouna mezitím přilákají i ratolesti, které jsme opustili ve chvílích rozbíjení jádra a počítání kvantových rovnic, a tak hraním zpruzený Milan mladší spolu s pubertálně žvýkající Ivetou zaujímají svá místa v ušácích po stranách v očekávání té neskonalé zábavy. Konečně i bolestně zavrže druhá polovina sedačky pod tíhou přistávající Marie, k Milanovi putuje vytoužený lahváč, jehož částečný obsah však záhy končí hurónským smíchem vyprsknutý spolu s hrstí rozžvýkaných čipsů na syntetické tygří kožešině pod konferenčním stolkem. „Na kašli, vole,“ procedí smíchy chrochtající, slzící a brunátně rudá Marie po další nekompromisní salvě třeskutého humoru „to se prostě nedá!! No já se poseru, prej: „Dobrej den. Máte tisíc rohlíků? Ne? No, to nevadí, já jsem tu na kole!!!!“. Dzzzzzzzzzzzzzz.“. Následuje hodina a půl čtverhlasného kvičení, zajíkání se, hýkání, chrochtání a bodrého plácání se do kolen. Ten milý kanál, opět za asistence nejzářivějších hvězd a prudce charakterních herců ze všech těch Ulic, Pout, Ordinací a Kambeků, několika příšerně netalentovaných, škaredých dětí producentů a Martina Maxy, prodloužil život mase krásných a chytrých lidí a obohatil žumpu našeho kulturního dědictví o další hnědý třikrát zatočený klenot. A tak to má být! Vždyť všechno na světě je k něčemu dobré a Jing se vždy spojí s Jangem v dokonale harmonickém kruhu. I sebeukrutnější sračka přeci uleví bolestí zmítaným střevům, hustý a smradlavý zvratek pokaždé někoho zbaví tlaků na žaludku a hlady kvičící prasata nakonec dostanou své Pomeje. () (méně) (více)