Režie:
Walter SallesScénář:
Jose RiveraKamera:
Eric GautierHudba:
Gustavo SantaolallaHrají:
Gael García Bernal, Rodrigo de la Serna, Mía Maestro, Mercedes Morán, Sergio Boris, Matías Strafe, Bárbara Lombardo, Antonella Costa, Alberto Granado (více)Obsahy(1)
Je mu třiadvacet, studuje medicínu - a ještě netuší, že vstoupí do dějin jako Ernesto Che Guevara. S kamarádem Albertem Granadem se vypraví na cestu po Latinské Americe na staré motorce Norton 500. Píše se rok 1952 a před nimi není nic jiného než volná silnice - bez turistů, hotelů a map, jen s čerstvým větrem v zádech. Dostat se z Argentiny až do Venezuely, to je sen, který výlet dlouhý 8000 kilometrů mění v realitu. Snímek inspirovaly Guevarovy deníky Notas de viaje a Granadova kniha Con el Che por America Latina. Záměrně apolitický pohled pro nás objevuje Guevaru jako ikonu, jež jako by se na film obtiskla z čistě vypraného trička: jen oklikou totiž připomíná postavu příštího kubánského revolucionáře. Film získal Cenu BAFTA a François Chalais Award a Cenu ekumenické poroty na MFF v Cannes 2004. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (145)
Motocyklové deníky jsou zfilmovaným cestovním deníkem mladého Ernesta Guevary de la Serny, doplněným o nádherné záběry latinskoamerické přírody podtrženými skvělou hudbou. Nicméně snímek nedoporučuji většinovému českému divákovi, protože pasáže se sociálním akcentem bude nejspíše vnímat jako "komunistickou agitku" a navíc by byl asi zklamán, že Guevara nebyl od mládí komunistickým Rambem kosícím "imperialisty" na potkání či "Hitlerem v červeném", to by asi pro ně byl druhý důvod proč je snímek "ideologicky obludný" a nedokáží ho ve svém binárním myšlením strávit a následně pochopit (Cervenak). Jak mohl totiž "zlý vrah" Guevara léčit nakažené leprou či soucítit se sociálně utiskovanými? Jediným vysvětlením je pro tyto diváky "ideologická obludnost" maskující "pravou" podstatu Guevary, tedy tu zabijáckou, vražednou. Tetsuo: Snímek právě odhaluje jeden kořen vzniku mesiášské legendy, bylo to právě Guevarovo silné sociální vnímání, které z něj zářilo na míle a zároveň které mu získalo miliony obdivovatelů v Latinské Americe. Ostatní kořeny představují další Guevarovi počiny (revolucionář, doktor) ale i jeho smrt, která mu vypálila s konečnou platností cejch reinkarnovaného socialistického Krista. ()
Oscar 1 : Píseň - "Al Otro Lado Del Río" + 1 nominace: Scénář - A. . . . . . . . Zlatá Palma - výběr ()
U některých filmů nelze odmyslet, o čem jsou. A tohle je výprodej specificky latinoamerické rebelie na globální trh. Problém není v sociální citlivosti, ale v nepřenositelnosti podmínek, za jakých vznikla mesiášská legenda okolo Che Guevary. Tenhle film neodhaluje kořeny jejího vzniku, ale mytizuje je. ()
Nudný a těžkopádný pokus o politickou agitku (?!) kříženou s magazínem National Geographic o cukrově sladkém a lidsky obětavém studentovi medicíny s tváři anděla a jeho problémech se sociální nespravedlivostí a krutostí světa. ()
Hrozně jsem se u tohoto filmu bál jeho politické angažovanosti a to nejen kvůli modní tričkové CHE modle, ale i na základě zdejších komentů. Opět se však ukázalo, že nejlepší je se na všechno a na všechny vysrat a zakusit samotný filmek. Dostal jsem toho dost, to že je na světě bída je prostě fakt a ne nic levicovýho (levičáky, ale i pravičáky považuju za škodnou). Nevidím jediný důvod neukázat ve flmu něco, co je prostě holá skutečnost. Další krása jsou exteriéry, ty uplně řvali vem bagl a přijed. Mně se ten film líbil a možná v bněm politicky zaměřený kolegové mužou vidět agitku, ale mně je politika zcela u prdele a vychutnával jsem si příběh dvou kluků, kterým cesta dala víc než čekali. Krásný a silný. ()
Mýtus o tom, že "Hitler v červenom" Che bol zamlada vlastne sympaťák, ktorého nezaujímala túžba po moci, len ho ukrutne bolelo srdce z tej obrovskej sociálnej nespravodlivosti v Latinskej Amerike. Z filmového hľadiska v poriadku, z ideového obludnosť. Film takmer výhradne pre batôžkárov z LFŠ, ktorí pyšne nosia tričko s podobizňou neľútostného bijcu intelektuálov, buzíkov a inej "škodlivej hávede". ()
Kluci vyjeli na výlet napříč Jižní Amerikou a já si regulérně myslel, že to je banda amatérů, kteří jsou rádi, že se před pěti minutami naučili nastartovat motorku. To mi následně dokázali hned několikrát, když se rozsekali snad na každý cestě, na kterou najeli. Něco má ale tahle road movie přeci jen do sebe. Minimálně udělá pěknou reklamu celé Jižní Americe. Po shlédnutí jsem měl vysloveně chuť sbalit krosnu, vyrazit do Peru a prožít kus hezkých chvil. Nakonec jsem si ale uvědomil, že to tak jednoduché nebude a tak mi zůstala akorát tak vzpomínka na tento docela pěkný film. To, že politiku řeší minimálně, je bonus navíc. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $16,781,387 ║Tržby Celosvetovo $57,642,814║ Pre mňa to bolo neskutočne príbehové sucho, bez štipky lepšieho - dobrodružnejšieho deja. /25%/ ()
Gael García Bernal vyrostl ve výborného herce. Jeho Che Guevara je uvěřitelný, ale podle mě příliš citlivý. Film na něm stojí a je to znát, ale nestačí jeden dobrý herec a jedno velké putování, když vám jeho cesta nic moc neřekne. na 128 minutách se toho moc neděje a asi Guevarova psychologie není nijak složitá, jako by byla úmyslně postrčena do pozadí, aby Che byl vnímám jako obyčejný člověk co vnímá a na konci se z něj prostě stane osobnost, co svým způsobem změní "svět" (minimálně Latinskou Ameriku...). Dostal jsem příliš málo na to, abych byl spokojený a nepoznal jsem Guevaru tak, jak bych chtěl. Snad jednou uvidím nějaký dokument o něm, který mi ukáže, zda Bernalův Che je přesně takový jaký má být a já jen nepochopil symboly, které mi film dává. ()
Já prostě pro tuhle hlavu z triček asi nemám pochopení, ale první polovina filmu a především nádherná příroda (Machu Picchu, poušť Atacama atd.) si *** zaslouží. ()
Velmi zajímavý a nadprůměrný film, latinskoamerická road-movie, adaptace slavných deníků Ernesto Che Guevary, tedy autobiografie jedné z ikon 20. století, jehož tvář zdobí mnohou hruď evropského adolescenta, ale o jehož životě toho tady v Evropě zrovna příliš mnoho nevíme... I přes své nesporné levicové zaměření a akcent kladený na špatnou sociální situaci dělnických a rolnických vrstev v jižní Americe jde o film zdařilý, jeho slabina je pouze v tom, že je určen pro poučeného a vyhraněného diváka, tedy že mainstremové publikum asi jen těžko osloví. A to je při režijních a hereckých kvalitách a hlavně celkovém vyznění tohohle snímku škoda... ()
Kdo Motocyklové deníky četl a líbily se mu, tak film asi ocení. Určitě to nešlo natočit moc jinak, jelikož je to prostě cestopis. K Che Guevarovi můžete mít postoj jakýkoliv, ale jeho kniha je cenná výpověď o tom, jak to tenkrát v Jižní Americe vypadalo. Ten film se to snaží co nejvíce přiblížit a dle mého mínění docela úspěšně. ()
Pozvánka do krajů, kde v řekách plavou delfíni, horskou trávu škubou bezhrbí velbloudi, Pacifik střídají pralesy a conquistadorskou minulost kypící velkoměsta, se neodmítá. Dvě hodiny ve společnosti Gaela García Bernala už vůbec ne. V Motocyklových denících jsem ani s pozorností nastartovanou na trojku nezaznamenala nějakou lacinou agitku a ani na vteřinu z nich na mě nedýchal nátlak, abych si místo Santaolallova (který je mým soundtrackovým favoritem už od Zkrocené hory) zasněného drnkání pobrukovala "aquí se queda la clara, la entranable transparencia, de tu querida presencia Comandante Che Guevara." A ne proto, že Ernesta tu ještě lidé neoslovují Che, ale Fusere. Ale možná jsem jenom naivní a blbá a jenom jsem se příliš nechala unést příběhem dvou životů, které měly na chvíli společnou cestu, možná jsem se příliš zasnila při myšlenkách na všechny muže ve svém životě, kteří měli a mají stejně jako Alberto a Ernesto v tom roce 1952 "neutuchající zápal, zasněnou povahu a lásku k cestování," možná jsem do lákavých mokřadů vzpomínek a uvědomění, jak jedna cesta může totálně změnit váš život a pohled na svět (stejně jako jeden film, když už jsme u toho) zabředla až po krk, možná jsem se příliš zadumala nad tím, jak univerzální jsou příběhy lidí "on the road" se všemi těmi překážkami, kalamitami, letmými osudovými setkáními a spolucestujícími, které v jednu chvíli objímáte na kýženém vrcholu a v druhé byste je s chutí z toho vrcholu skopli. Možná a možná ne. V tom je kouzlo filmů, které jsou zapáleně pozorujícími svědky, ne vševědoucí porotou. Při veškerém respektu k ostatním názorům mám za to, že o tomhle Motocyklové deníky jsou. A k těm propíraným necestovatelským pasážím... V kultuře, která prožívá šok a odpor při pouhém setkání se stářím, nemocí a utrpením, což ještě není nic ve srovnání s bouří, která vypukne, jakmile lidem naznačíte, že by možná nebylo od věci hnout zadkem a zkusit s tím něco dělat, mi připadá pokrytecké vysmívat se trpké latinskoamerické realitě, o níž běžný Evropan nemá šajna, a lidem, kteří se, když nic jiného, snažili a snaží. Bez ohledu na to, že v jistých případech se ten boj zvrhl v klasicky macešskou revoluci, požírající své vlastní děti. ()
První hodinu jsem se velmi příjemně bavil, film svižně ubíhal, hodněkrát mě rozesmál - byla to oslava mládí a cestování. Pak ovšem přicházejí sociálně-kritické pasáže, podávané tak tupě, že jsem se místy musel smát. Závěr mi původně sympatický snímek skoro znechutil docela. Ale co taky čekat od filmu ze života budoucího revolucionáře, že ano? ()
Film je dosť badateľne rozdelený na dve časti. Tá prvá, dobrodružná, je výborná. Príjemné zážitky, stretávanie nových ľudí, kultúr, pamiatok atď, no druhá, ktorá mala byť kvázi emotívna sa podľa mňa akosi nepodarila. Škoda, že film neostal pri prvej polovici a nesnažil sa nastoliť nejaké morálne ponaučenie alebo niečo podobné. Ale inak príjemne stráviteľné sústo navyše s fantastickými scenériami. 65%. ()
Film je to úžasný. Nevím, do jaké míry je pravdivý, nejsem historik. Skvělý Bernal, krásná výprava a hudba, atmosféra vás hned pohltí a nepustí. Všem doporučuji. ()
"Tohle není pohádka o velkých činech, tohle je kousek příběhu dvou životů, jednoho okamžiku, kterým společně prošli cestu se společnými očekáváními a sny ..." Pro mě nesmírně zajímavá životní etapa slavného Argentince El Che, natočená podle stejnojmenné knihy, kterou sám vydal ze svých zápisků a z dopisů pořízených po více jak desetitisíci kilometrové toulce Amerikou. Těžkého astmatika dokázal Gael García zahrát opravdu mistrně a z hudby Gustava Santaolalla mám zimomriavky ještě teď. ()
(23) Film popisující jednu epizodu z života Ernesta Guevary, která ale není zas tak moc zajímavá a pochybuju, že byla pro jeho život tak zlomová, jak se nám to snaží vylíčit hrdinův monolog v poslední minutě. Spíše prostě důležitá a nepochybuju, že ho ovlivnila, ale koho by taky neovlivnila. Navíc bych neřekl, že to byl apolitický film, jak se nám snaží tvrdit "oficiální text distributora". Jak tady napsal Tetsuo, film skutečně mýtizuje, na druhou stranu taky to mohlo bejt ještě tak milionkrát horší:) Alespoň je tu ta krásná příroda Jižní Ameriky, jenže to nestačí, co.. ()
Myslim si, ze tento film by sa mohol pacit hlavne tym, ktorim sa pacila aj dobrodruzna vyprava do neznama s Emilom Hirschom UTEK DO DIVOCINY (2007). V tomto pripade sa zaciatkom 50-tych rokov vybrali na priblizne 10 tisic km dlhu vypravu na motorke dvaja kamarati, avsak ani nechcem ratat kolko padov na tej motorke zazili :-) Z mojho pohladu to bola cesta a vsetko, co po nej zazili celkom zaujimava, ale v druhej polovici filmu ma ta ich vyprava zacala trosku unavovat a zacal som sa akosi castejsie divat na hodinky, tak aj to je dovod, preco 3 hviezdicky. Napinave bolo plavanie na druhy breh rieky, kedze Ernesto, ktory sa to pokusil preplavat trpel astmou, ale inac je to taky pohodovy dobrodruzny pribeh podla skutocnosti, ktory uz viac nemusim vidiet. _______ Gael Garcia Bernal - (Ernesto Guevera de la Serna) +++ Rodrigo de la Serna - (Alberto Granado) +++ Mercedes Morán - (Celia de la Serna) +++ Jean Pierre Noher - (Ernesto Guevera Lynch) +++ Lucas Oro - (Roberto Guevara) +++ Marina Glezer - (Celita Guevara) +++ Produkcia: Robert Redford +++ ()
GGB opět skvělý, jeho pojetí legendárního budoucího revolucionáře je věrohodné, něco možná maličko chybělo, ale film v hlavě stejně uvízl. ()
Reklama