Režie:
Gerard JohnstoneScénář:
Gerard JohnstoneKamera:
Simon RieraHudba:
Mahuia Bridgman-CooperObsahy(2)
Nevrlá delikventka Kylie Bucknellová se musí vrátit do svého rodného domu poté, co jí soud nařídí domácí vězení. Její trest je ještě o to nesnesitelnější, že tam musí žít se svou matkou Miriam - drbnou s dobrými úmysly, která je přesvědčená o tom, že v domě straší. Kylie zpočátku nepovažuje matčiny pověry za nic jiného než za záměrné rozptýlení ze života plného vařené zeleniny a maloměstských klevet. Když se ale sama stane svědkem znepokojivého šepotu, podivného nočního bouchání a děsivého medvídka se zálibou v nevhodných řečech, začne přemýšlet o tom, zda zdědila matčinu přebujelou fantazii, nebo jestli dům skutečně obývá zlý duch, který není z jejího návratu zrovna nadšený. (Cinemax)
(více)Videa (2)
Recenze (151)
"Vězení, domácí... za zdí pan domácí. Ošklivka s náramkem, s ošklivou mutr, kameňák s přídavkem, kvalitní šutr!" Už pouhý pohled na Kylie (Morgana O'Reilly je skutečná Morgana) by dokázal k smrti vystrašit i toho nejoprsklejšího maorského adolescenta. Pravda, krásu zde neměla po kom zdědit :-). Zvláštní filmový zážitek. Postupně jsem se pronudil, proprudil i prochechtal několika diametrálně odlišnými stavy. Od mylného dojmu, že hlavní příšerou hororu je ona onáramkovaná delikventka, přes "asi budu muset sníst ještě hodně vačic na smetaně či na paprice, než dorostu novozélandskému pojetí humoru", až po smíchy utrženou bránici a slzy v očích. Pár ponaučení z filmu: Pří výběru z bankomatu, pomocí pětikilové palice, pozor na palici! Domácí vězení mladistvým je trestem spíš pro rodiče. A pokud vás prudí nějaký duch, v baráku máte nasviněno ektoplasmou a bordel jako v tanku, svěřte se svému probačnímu úředníkovi, možná bude rád :-). ()
„Nechci se v tom šťourat, ale nechtěl by vrah po patnácti letech dělat něco lepšího, než krást jídlo ze spíže?“ Zlatá psychiatrická/napravovací léčebna, doma je to teprv horor! Už úvodní „profesionálně“ provedený zločin mě rozesmál. Přesto se moje očekávání od filmu ze začátku poněkud míjela se skutečností, protože Housebound je hodně zvláštní hororová parodie, resp. komedie. Co se tvůrcům daří opravdu mistrně, je právě pracovat s divákovým očekáváním. Střílí si z hororů a různé situace řeší buď přesně, jak to tak bývá či úplně naopak, člověk si nikdy nemůže být úplně jistý. Upozorňuje se na časté žánrové debility a klišé (to, co bylo divákům nabídnuto na konci, potažmo v úplném závěru, je naprosto geniální vysmívání se všem těm tupým ukončením s „oživlými“ postavami). Tomu odpovídá i atmosféra filmu, která je místy skutečně docela hororová, ale většinou se hned po chvíli nějak shodí, odlehčí nebo přeruší (např. „neústupný“ plyšový medvídek se svým: „Chci být jen kamarád.“). A do toho všeho chodí po domě znuděná a naštvaná hlavní hrdinka, která každou chvíli pronese nějakou pěkně ironickou poznámku, na kterou jí ostatní postavy (nejvíc mě bavila nesnesitelná matka) vhodně nahrávají („Když půlku věcí vyházíš, budeš tu mít hned víc místa.“ – „Tvoje máma má na vyhazování věcí vlastní názor.“ – „Jo, protože nikdy nevíš, kdy se bude hodit Ježíš v životní velikosti.“) nebo nahodí nějaký trefně otrávený výraz. Z momentů se mi moc líbilo kradení protézy, vrahovo „nabídnutí“ nástroje či využívání škrabky k ryze nekuchyňským účelům (a jestliže má mít každá správná hororová parodie originální zbraň, tak Housebound má splněno). Škoda jen toho občasného polevování tempa (které by spravilo důkladnější prostříhání), sráží to trochu jak soustavnější napínání, tak i bavení diváka. Směr Nový Zéland posílám slabší 4*. „Uzavřená mysl je nejhorší obranou proti paranormálnu. Co uděláš nepřátelskýmu duchovi? Unudíš ho blbejma kecama?“ – „Ne, fláknu ho do ksichtu!“ – „Nemůžeš praštit ektoplasmu!“ ()
Je to zaujimavy mix zanrov od hororu, cez komediu az k detektivke. Proste take komedialne pohravanie sa zo zanrom hororu. Zaciatok je trochu zdlhavejsi, rozhodne ho mohli trochu prestrihat, zaver zase prilis prekombinovany. Pri stvrtom odhaleni identity vraha som si uz len tukal na celo. Postavy sa vzdy nespravaju uplne logicky. Hlavna hrdinka je bohuzial skôr otravna tym jak to ma vsetko v piči. Ale zase to ma zaujimavu premisu, niektore fakt vtipne postavy ako je ten tucny geek, ktory pomaha hlavnej hrdinke alebo jej divna matka. Niektore vtipy v ktorych sa pohravaju s klise su perfektne. Takze aj ked to zdaleka nema na komedialnu pecku akou je napriklad Cabin in the woods, tak to rozhodne stoji za pozretie. 6/10. ()
Bola tu cítiť silná irónia a to hlavne z hlavnej hrdinky.Naozaj viac krát to bolo veľmi zábavné a úsmevné.Ale stalo sa,že bol zábavný aj v momentoch,keď to malo byť brané vážne.Film disponoval aj sviežimi a prepracovanými nápadmi.Je to bráne z takou príjemnou nadsádzkou a v tom je docela schopný.Nájdu sa tu aj slušné lakačky a kamera mala tiež úroveň. Herecké prejavy sú veľmi dobre.Len príbeh mi robil starosti,bol taký všedný.Ma to napínavé chvíľky aj keď sprvoti to vyzeralo,že jeho sila bude hlavne v zábavnosti a ono nie,ono to bolo aj silno atmosferické a k tomu mu riadne sekundovala dobrá hudba.Ale ku koncu scenár strácal na dôvtipe a tak to zakončil predvídateľnosťou. ()
Osvěžující domácí bubákování s bubákem nebubákem a příjemnou nadsázkou. Největší devízou jsou praštěné charaktery (hlavní hrdinka má do miloučké scream queen na míle daleko) a neméně praštěné zacházení s žánrovými součástkami. Johnstone jejich prostřednictvím vybudoval určitou nepředvídatelnost, aniž by byl trapný nebo samoúčelný. Navzdory solidní porci srandy se nejedná o HAHA komedii - spíše to divák sleduje s pobaveným šklebem; kupodivu ovšem funguje i napětí a gradace. Jeden by jinak neřekl, jak super zbraněmi může být xylofon, struhadlo nebo prádelní koš. ()
Galerie (20)
Zajímavosti (4)
- Oficiálna stránka filmu opísala túto hororovú komédiu ako „vysoko koncepčný film s veľmi nízkym rozpočtom“. (Arsenal83)
- Film bol financovaný prostredníctvom programu Escalator Scheme Novozélandskej filmovej komisie. (Arsenal83)
- Poloha domu je tak trochu záhadou. Postavy hovoria, že sú na „Dvojitej pobrežnej diaľnici“, čo znamená, že sú niekde severne od Aucklandu, ale knihy v knižnici ukazujú poštové smerovacie číslo „4702“, čo je oveľa južnejšie vo Feildingu. (Arsenal83)
Reklama