Režie:
Mario MartoneKamera:
Renato BertaHudba:
Sascha RingHrají:
Elio Germano, Anna Mouglalis, Isabella Ragonese, Michele Riondino, Federica De Cola, Sergio Albelli, Paolo Graziosi, Valerio Binasco, Massimo Popolizio (více)Obsahy(1)
Příběh křehkého génia italské poezie Giacoma Leopardiho. Mladičký hrabě Leopardi je zázračné dítě vyrůstající pod dohledem otce v úžasně zásobené knihovně rodinného sídla. Žák brzy přeroste své provinční učitele a začíná si dopisovat s největšími literáty doby. Jejich pokrokové myšlenky na něj působí jako živá voda: s nově nabytou svobodomyslností se pro něj dusivá rodičovská láska i provinční městečko Recanati stávají vězením. Touží uniknout, dát své představivosti svobodu, držet prst na tepu revoluční Evropy. Ve čtyřiadvaceti se mu konečně podaří otcovský dům opustit; ve velkém světě na něj ale číhají jiné nástrahy... Tradiční životopisný snímek Maria Martoneho vykresluje básníkovy životní osudy s obdivuhodnou přesností a za hojného využití jeho děl i dopisů. Za zmínku stojí skvělý výkon Elia Germana v titulní roli. (Česká televize)
(více)Videa (9)
Recenze (9)
Mám ráději netradiční filmy, které úvadějí na scénu filmové kluby, než ty ptákoviny co se dneska promítají v kinech, ale tohle byla opravdu nuda, film bez jakéhokoli náboje, co by diváka vtáhnul do děje... Ne vše jde dobře zfilmovat, jako životopis v knižní podobně by to mohlo být i zajímavé, ale jako film. Věřím, že se autor snažil o autentičnost dané doby, aby např. divák pochopil poměry v tehdejší společnosti, což se mu asi dojisté míry povedlo, ale jako by zapomněl na to že točí film... ()
Nedávno jsem si říkal, že po malířích přijdou literáti a celá naše písemná historie se přetočí do virtuálních obrazů. Teď už ani Giacomo Leopardi není tím, za co jsme ho považovali a jak jsme si ho představovali, nýbrž je jakousi před-inkarnací Elia Germana. Ostatně, proč ne. Svět se tak stává uchopitelnějším, konkrétnějším, pro každého stejným či velice podobným. Pro mě, i přestože se mi film líbil, zůstává hrabě Leopardi především autorem "Operette morali", Morálních dílek, a "Pensieri", Myšlenek. A možná, když uvedu jednu (nahodilou) z jeho úvah (třeba O zemi a měsíci), vyloupne se nám jeho bytost v konturách ještě přesnějších a jasnějších, než ve filmu: "Luna: che mentre seguiti cosí, non ho cagione di risponderti... Nevím, proč bych měla (zemi) odpovídat na takovéhle žvásty a vzdávat se proto mlčení, na které jsem si přivykla. Když tak ráda (země) posloucháš klepy a o ničem jiném neumíš mluvit, nenamáhej se zbytečně, beztak ti nerozumím." (Překl. Zdeněk Digrin.) Další citace viz andrii ***, která je jako komentář naprosto postačující. Pozn.: Říká se nomen omen, u Leopardiho to ale neplatí (jako třeba u Palacha). ()
Není bázlivé. /Ne/nechte /roz/bít srdce básnivé. Nevysvobozujte jej z té lásky zakletí, melancholie rozervanosti. Tudy vedou, kříží se nitky nejkřehčí, krásy i bolesti. Protější břehy, nejvzdálenější, nejbližší...Pro ty, co tuší, o čem píši černou tuší. Nechť poezie přinese více světla do šera života. Rajské věty z filozofické palety na bělostném papíře zaskvějí se, v mysli rozloží se, s duší identifikují se. ()
Zpravidla bývám zklamaná, snaží-li se filmaři převést literaturu na filmové plátno, protože každé médium vyžaduje svoje. Ale zde šlo především o život básníka, jehož dílo tu dotváří jeho obraz. V případě Leopardiho čistého, křehkého, vytříbeného ducha ošklivého, nemocného hrbáče, který (snad kvůli despotickému otci a svým nemocem) nevěřil ve štěstí a dobro. Jako u většiny poezie, ani tento film není akční, napínavý a dějový, není pro každého. Ale ta poezie v něm je, nejspíš i díky výbornému Eliovi Germanovi. ()
Ležím v tráve a pozerám do blba. Potom sedím pri okne a pozorujem muchu. Keď zábava začína vrcholiť, pozerám sa na mesiačik. A nakoniec ma aj tak dostane cholera. Giacomo Leopardi sa nedožil ani štyridsiatky. Ale z tej nudy vyššie opísanej mu neostávalo nič iné len písať romantické básne. Tento životopisný film je naozaj nudný na to že trvá skoro 2 a pol hodiny. Ale ak si to tak vezmem dokopy, v podstate odráža život talianskeho básnika a nie sú básne naozaj tak trochu nudné? Každopádne ak existuje nejaké prevteľovanie, tak sa radšej ocitnem v koži leoparda ako Leopardiho. ()
Reklama