Režie:
Charles MattonScénář:
Charles MattonKamera:
Pierre DupoueyHrají:
Klaus Maria Brandauer, Romane Bohringer, Jean Rochefort, Johanna ter Steege, Jean-Philippe Écoffey, Richard Bohringer, Jacques Spiesser, Caroline Sihol (více)Obsahy(1)
V době svého sňatku s krásnou Saskií je mladý Rembrandt respektovaným a zámožným malířem. Svou přirozenou moudrostí, svobodou a neochotou přizpůsobit se všednímu vkusu, si však proti sobě brzy poštve všechny "vážené" občany Amsterdamu. Stejně tak i jeho soukromý život vyvolává nelibost veřejnosti. Svobodný člověk je nežádoucí. Rembrandt je perzekuován a přichází nenávist, bída a zrada.
Výjimečné herecké obsazení, kamera, dekorace, osvětlení, kostýmy a Rembrandtovy obrazy dodávají tomuto filmu neuvěřitelnou pravdivost a přenášejí nás do tajemného Amsterdamu 17. století.
(oficiální text distributora)
Recenze (35)
Njak výrazně zajímavý film o jednom holandském malíři ( jméno - viz. název filmu) popisující jeho pád ze společenského vrcholu na samotné dno. Dobrá volba, pokud se chcete něco málo dozvědět o životě R.v.R., pro kohokoliv jiného veskrze nezáživná podívaná. ()
Na tomhle filmu jsme byli jako na školním představení, takže jsem ho asi nevnímala tak, jak by to šlo, ale i tak mi přišel jenom o dvou a půl věcech - sexu, smrti a občas malování. ()
Biografický film je u mě buď za pět hvězdiček nebo nehorázná sračka, a tenhle film o Rembrandtovi bude v té druhé skupině. Dalo by se z toho vyždímat více, ale i tak bych neřekl, že zrovna Rembrandt a jeho obrazy mají co říci světu i v samotném filmu a jestli jo, tak jen uzavřené skupince lidí, kteří na tom všem lpí. Takhle to pro mě byla akorát zpatlanina, která mi přišla příšerně natočená, nudná a naprosto k ničemu. Protože když to tak porovnávám s jinými filmy, nemůžu jinak. Tenhle film rozhodně nedoporučovat, nemá nic z toho co velké filmy s podobnou myšlenkou čítají alespoň v kostce samotného příběhu. Nuda, nuda, dlouho se táhnoucí nuda. ()
Životopisný film, který sice zdařile popisuje život malířského velikána, ale způsobem, který více nudí než zaujme a připomíná spíše dokument než-li celovečerní film ()
Po lidech XVII. století jen stěží můžeme očekávat psychiku moderního rozervaného člověka. Vevázanost do deterministického světa kalvínského protestanství jedné z prvních moderních demokracií naší doby zakládala odlišné vazby už proto, že cílem filmu rozhodně není školská demonstrace nenapadnutelné dokonalosti velkého klasika, ale naopak úspěšná snaha o přiblížení jeho nitra, lidství, které stojí za patinou starých obrazů a zašlých, namnoze nerekonstruovatelných dějů, jež zobrazují. Drama osobnosti, která je současně i součástí své doby, i ji přesahuje, vůle k citu, který prolamuje společenské přehrady a majetkové kalkuly, současně však také člověk, plně žijící okamžikem a jeho mámivým kouzlem. Zhruba takový je Rembrandt, ztělesněný hereckým géniem naší doby, jímž Klaus Maria Brandauer nepochybně je. Poznání, že lidský úděl zůstává ve všech - byť sebevichřičenějších - dobách stejný, že je to vždy onen podobenský chléb o dvou kůrkách, v němž si štěstí a radost podávají ruku se smutkem a neúspěchem či tragédií, činí postavu Rembrandta z řepného pole i přes propast století blízkou, lidskou, pochopitelnou. A film, jenž ji tu právě takto prostředkuje, se nám jeví nikoliv náhodou jako jeden z obrazů jednoho z největších mistrů výtvarného umění všech dob. ()
film na nedělní odpoledne ()
Dle přebalu DVD "kontroverzní příběh" je zpracován ve stylu průměrných televizních dokumentů, čímž ze všeho nejvíce připomíná standardizovaný tovární výrobek, který hlavně nemá nikoho urazit a nikoho se dotknout. Veškeré postavy v čele se samotnou hlavní postavou se dají jednoduše rozházet do škatulek ve stylu dobrák-zloduch, informací o samotné době, společnosti či díle se dočká divák poskrovnu a dá se o nich s úspěchem pochybovat (viz scéna se služkou/milenkou umírající na dýmějový mor), televizní kulisy vypadají poněkud směšně a vše ve výsledku působí strašně sterilně. V paměti mi tak nakonec zůstane asi pouze krásně komponovaná scéna s uvízlou velrybou. Slabší 2*. ()
Naprosto standardní malířský biografický film vyprávěný (jak je dobrým zvykem) v retrospektivním modu selektivního vzpomínání. Autory filmu bohužel daleko víc zajímá Rembrandtův život – jak veřejný (kontroverze, věčné dluhy), tak osobní (v zajetí bujného libida) než jeho tvorba. Kromě otrockého opakování scén, ve kterých mistr maluje a přitom vede dialog s tím nebo oním se o jeho fascinující malířské duši nic nedozvíme. Za zmínku ještě stojí nevídaně amatérské dekorace – z téměr všech interiérů a exteriérů křičí slovo „kulisy“ a záběr s velrybou uvízlou v amsterdamském přístavu by si za rámeček nedal ani Georges Mélies. ()
Mám velmy rád životopisné filmy. Ale zatím jsem nenašel žádný kvalitnější životopis o malíři(Snad kromě Goyovy přízraky). Tohle bylo neuvěřitelně roztahané a nudné žádné velké scény jen se kecá naprosto o ničem. To už se mi líbil víc Modigliany. ()
Film, který se prostřednictvím uchvacujících výtvarných expozicí proměňuje v monumentální fresku Rembrandtova strastiplného života. Láska a nenávist. Život a smrt. Vášeň, žal a intriky. Klaus Maria Brandauer je v titulní roli doslova fenomenální. ()
Slušný pokus víceméně o hraný dokument. ()
Životopisný film jednoho z největších malířů 17.století. Klaus Maria BRANDAUER zahrál úlohu skvělým způsobem, taktéž ostatní herci. Režisér MATTON ukázal bez zbytečných příkras nebo falešného lichocení, jaká tehdy byla doba a že závist odjakživa hýbala světem, že to není jen povahova výsada Čechů. Film byl natočen s velkým vkusem pro tento žánr a zvláště musím pochválit vydavatele DVD, který zde do BONUSU umístil 52 malířových obrazů, takže ten, kdo vůbec neví kdo Rembrandt byl a co maloval, si zde může doplnit své mezery ve vzdělání. Nádherný film. ()
Životopisný film o mém oblíbeném malíři mě docela zklamal. Čekal jsem víc, mnohem víc. Už samotný začátek filmu mi nějak neseděl. Myslím, že by si takový významný malíř zasluhoval film rozhodně kvalitnější. Škoda. ()
Priserna hroza /nuda/ natocena o Rembrandtovi a o jeho zivote v Amsterdame. Mal som problem to vobec dopozerat. 20 % ()
Rembrandt Harmenszoon van Rijn byl jedním z největších nizozemských malířů světové úrovně. Navíc, sedmnácté století bylo dobou rozkvětu nizozemské společnosti a Amsterdam se rozrůstal do krásy. V Holandsku je díky klimatickým a povětrnostním podmínkám takové zvláštní měkké světlo, které dodává objektům tajuplnou noblesu a rozlet osvícené duši. Rembrandt byl tím, kdo toto kouzelné světlo ojedinělým způsobem dokázal vtisknout do svých obrazů a vizí. Tím se dostáváme k tomu, co je na tomto životopisném filmovém díle nejsilnější složkou. Tím je atmosféra a prostředí, které se zhmotnily v umělcových zachycených pohledech života a sestoupily v pochodujícím dvojřadu k stylovému orámování tohoto filmu. V náladě a barvě Rembrandtových mistrovských děl. Má to švih a půvab. Horší je to se stavbou samotného příběhu, který se ambiciózně pokouší uchopit celou šíři. A musí zjednodušovat, kouskovat, přebíhat a zjemňovat. Nemá čas pronikat pod povrch a setrval jen u neuzavřené kontroverze. Myšlenka neschází, ale zanedbává jí marná snaha o uchopení celé velikosti a rozlehlosti. Film splní svou zábavnou funkci, i když ne díky strhujícímu ději, ale spíše díky stylové formě Rembrandtových obrazů. Hlavní postavou životopisného opusu je malířská veličina Rembrandt van Rijn (zajímavý Klaus Maria Brandauer) v poloze věčného rebela, opovrhující maloměšťáckou přetvářkou. Zaujmou výjevy, nikoli posloupnost. Ve výjevech je nejcennější síla souboje marnotratného a okázalého prozření s obřadní a mrazivou přetvářkou společenské elity. Na jedné straně je zatvrzelost, na té druhé je zatvrzelost doplněna žárlivostí a pomstychtivostí. Hlavní ženskou postavou je první Rembrandtova životní družka Saskia van Uylenburgh (šarmantní Johanna ter Steege) v souznění a harmonii umění a života bez předsudků a falešných zábran. Druhou hlavní ženskou postavou je Rembrandtova druhá životní družka Hendrickje Stoffels (velmi zajímavá Romane Bohringer) a její oddanost a vedlejší vliv na nejvyšší gesta společenské revolty. Za největšího Rembrandtova protivníka je vybrán lékař Nicolaes Tulp (dobrý Jean Rochefort), chladná přetvářka v čele ctihodné elitářské společnosti, která nepromíjí manýry proti vlastnímu pojetí morální etiky. Nejrozpolcenější postavou je urozený Jan Six (zajímavý Jean-Philippe Écoffey) v přitažlivosti umělcovi bezprostřednosti a životní filozofie bez přetvářky i v odporu strachu ze ztráty výsostného postavení. Z dalších rolí: z nedorozumění zhrzená vdova po trubači Geertje Dircx (Caroline van Houten), horlivý karatel mravního společenského úpadku (pozoruhodný Richard Bohringer), vypočítavý obchodník s obrazy a první Rembrandtův mecenáš Hendrick van Uylenburgh (Franck de la Personne), umírněně jízlivá komentátorka pokryteckých kroků z urozené vrstvy Maria Tesselschade (šarmantní Caroline Sihol), nejtalentovanější a nejzaprodanější z Rembrandtových žáků Govaert Flinck (François Delaive), dychtivý Rembrandtův syn Titus Van Rijn (Léonard Matton, jako malý Jules Matton), či mladá a křehká malířova dcera Cornelia van Rijn (pohledná Ludivine Sagnier). Tento film vzdal poctu velikému malíři ve své stylové obrazové formě. Scény kvetou pod tahy štětce malířského mistra a jeho vidění světa. () (méně) (více)
Pojato spíše jako historický, dokumentární... ()
Pěkné filmové obrazy ale nic moc navíc. Také se mi zdá, že už jsem jeden snímek o Rembrandtovi už kdysi viděl a to, že si z něj některé dojmy narozdíl od tohoto pamatuji, by mohlo znamenat, že byl lepší:) ()
Perfektní jakožto televizní dramatizace dokumentu o slavném realistovi a mistrovi evropského štětce, který neměl absolutně jednoduchý život s tolika rodinnými tragédiemi. Pochvala za kameru a obraz, který skutečně působí jakožto oživlá Rembrandtova díla. ´´Víte proč tak geniálně malujete? Protože neumíte lhát.´´ 75% ()
Ač tak ,či tak pořídil jsem si ho na DVD a jen na něm jsem ho viděl poprvé. Rembrandt v podání Brandauera byl docela přesvědčivý. I v celku velmi podobný malíři. Ale jak už tady zaznělo v průběhu to bylo velmi táhlé a zdlouhavé. Rembrandtovy děti umírali jak na běžícím pásu. Nemuseli tam dávat tyto scény jak umírali všechny jeho děti. jen tak v průběhu naznačit. Ale bylo to nutností pro vykreslení krutosti života. Ulice vypadaly dost uměle. A byl bych rád, kdybych se dožil lepšího zpracování Rembrandtova života. ()
Galadriel a ostatní recenzenti nepochopili o čem úmění opravdu je! Ano je tam sexualita a smrt jenže toto naplňuje člověka jen z části a umělec se pak cítí prázdný. Zde nastává chvíle, kdy Rembrandt se vzdává vysokého postavení ve společnosti a místo toho chce mít svobodu v malování! Kdo nedokázal nic vytvořit, těžko pochopí tento snímek a úmění jako takové!... ()
Reklama