Režie:
Benoît JacquotKamera:
Romain WindingHudba:
Bruno CoulaisHrají:
Léa Seydoux, Vincent Lindon, Clotilde Mollet, Hervé Pierre, Patrick d'Assumçao, Vincent Lacoste, Joséphine Derenne, Dominique Reymond, Rosette, Adriana Asti (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Ambiciózní a krásná pokojská Célestine přijíždí na přelomu 19. a 20. století pracovat na francouzský venkov pro zámožnou rodinu Lanlairových. Musí se vyrovnat jak se sexuálními návrhy svého pána, tak i s nevrlou paní domu, která vládne v domácnosti pevnou rukou. Zároveň je ale fascinována Josephem ― tajuplným zahradníkem se sklony k antisemitismu. (Film Europe)
(více)Recenze (18)
Novodobé prevedenie známeho námetu od Mirabeaua, ktorý sa niesol v dosť pokľudnom a málo atmosferickom tempe. Postavy sa až tak nevryjú divákovi pod kožu, avšak Lea Seydoux v hlavnej úlohe potešila. Podobné spracovanie ako to zo 60-tych rokov, len myslím, že o niečo lepšie. Celkovo ale možno hodnotiť ako len priemerný snímok, ktorý nezaujme natoľko, aby som si spomenul na nejakú vážnu emóciu. 55 % ()
Lea Seydoux si tímto u mně napsala omluvenku za svůj matný výkon ve Spectre, ale když si odmyslíme výborný herecký výkony, tak má Deník komorné pro diváka stejný význam jako Formule 1 pro želvu. ()
Lepší než Taxi a Tělo dohromady, jenže takovéhle filmy holt na festivalech ceny nevyhrávají. Renč by se u Jacquota mohl inspirovat, jak natočit kvalitní a záměrně zábavnou historickou exploataci. ()
Musím přiznat, že i toto zpracování si u mě našlo své místo. Nebylo to hned, dala jsem si na čas a podívala se znovu a s odstupem. Léa Seydoux je mnohem víc sexy než Jeanne Moreau, Buñuel pojal Deník komorné mnohem víc jako sociální drama, Benoît Jacquot je hravější, vkládá víc citu. ()
Som z filmu trošku rozčarovaný. Asi som očakával niečo trošku iné. "Journal d'une femme de chambre" nie je zrovna film so sympatickými hrdinami, no súčasne ich človek nedokáže prestať sledovať počas celej doby, lebo sú veľmi zaujímavé. Povedal som si, že pri pánovi Josephovi neviem čo si mám myslieť a postupne sa jeho postava trošku viac vyprofiluje a ukáže sa, že tá jeho tajomnosť bola skutočne na mieste. Celestine je občas sympatická a človek s ňou súcití, no potom má miesta, kedy sú jej reakcie a rozhodnutia absolútne divné a človek len premýšľa, čo sa práve odohráva na obrazovke alebo plátne. Asi som predsa len trošku z filmu sklamaný. Čakal som, že budem nadšený tak, ako minulý rok, keď som pozeral v kine 3 coeurs, ktorý bol podľa mňa vynikajúci a celý čas som to pozeral s nadšením. A dúfal som, že práve režisér toho filmu bude zárukou, že si rovnako užijem aj tento. Žiaľ, musím len skonštatovať, že ide podľa mňa o okey film s dobrými momentkami, no miestami je veľmi divný a vôbec nemám pocit, že by to bolo z toho dobrého uhla pohľadu. Hodnotenie: C+ ()
Klasický Buňuelův počin jsem viděl hodně dávno, nevzpomínám si přesně děj, ale utkvěl mi pocit, že mě ten film zase tak hluboce nezasáhnul. Totéž se dá říct o novém zpracování. Atmosféra, kostýmy, herecké výkony jsou výtečné, ale filmu chybí náboj, kouzlo, něco, co by ho ozvláštnilo, zkrátka plyne, plyne, někam se trochu posune a pak najednou skončí. Tečka. ()
Benoît Jacquot má jasný režisérský záměr podat Deník komorné - komorně precizně a s citem pro věc. Přičemž režie si je jasně vědoma že má v hlavní roli mladou herečku která Francii už léta chyběla a které právě komorní drama sedí nejlépe. ()
Pojetí Luise Buñuela mi přišlo mnohem lepší, protože snímek v jeho podání měl tu správnou společenskou kritiku. Tohle se z francouzského filmu z roku 2015 v podstatě vytratilo a vše je prezentováno jen jako určité borcení pozlátka, ale je to takové pozvolné, lehké, málo úderné. Hlavní hrdinka mě tu v podání Léy Seydoux nebavila. ()
Krásná Lea Seydoux podávala mimořádný výkon..Těžké, upnuté kostýmy nosila jako královna. Výraz ve tváři měla jako královna a chování hodné diplomata..Škoda že všechny talenty skončí v digitálních blbinách.Věrohodné interiéry i exteriéry.Žádná nablýskaná bída. Výborná kamera a režisér si fest herce pohlídal.... ()
Minipříběhy a zážitky komorné, které jsou tu úsměvné, tu reálné, tu kruté, tu sarkastické. U flashbacků se vám bude zdát, že nedávají moc smysl z hlediska střihu, ale na konci filmu pochopíte, že slouží spíš k tomu, aby se vám hlavní linka nezdála moc monotonní. Film bez pointy, tam kde čekáte, že se to rozjede k velkému finále to překvapivě utnou titulky. 65% (Viděno v rámci 18. Festivalu francouzského filmu.) ()
Průměrné tři * jen proto, že na Léu Seydoux se docela pěkně kouká, kostýmy a prostředí také pěkné. Ale v průběhu mě to začalo nějak nudit. A taky, neznaje knižní předlohy, mi to přišlo krapet chaotické, nelogické, to proč pořád střídala rodiny, u nichž sloužila, ty jakési "konkurzy" či "pohovory" jsem nějak moc nepobral, to bylo dost zkratkovité. A konec vyznívá tak nějak do ztracena. ()
Velmi dobrá, trochu divná, chorobná atmosféra ve filmu s výbornou Léou Seydoux.(max.70%) ()
Dekadentný román Octava Mirbeaua opäť získal novú filmovú podobu. Benoit Jacquot sprostredkoval nový pohľad na život mladéj slúžky z prelomu 19. a 20. storočia. Film nám prináša úprimnú výpoveď o živote mladej slúžky, ktorú zlé skúsenosti priviedli k zlým rozhodnutiam. Snímka kladie na diváka vysoké nároky , nič neuľahčuje a nič účelovo nezjednodušuje, aby si ho ľahko kúpila. ()
Nová doba si žádá nové činy. Historické filmy s poskakujícími šermíři či nekonečně dlouhé výpravné opusy o významných panovnících či umělcích již současného diváka nezaujmou. Na řadu přišli osudy prostých a obyčejných lidí, lopotících se za mizernou mzdu na majetcích jejich pánů. O těch se nikde nemluví, kronikáři je většinou opomíjejí. Ovšem většina z nás diváků je má ve svém rodokmenu, jsou to naši předci. A tak nás zajímá, čím žili, jak se bavili a čím se trápili. Tento film nabízí pohled do světa služebných, které musí nejen prát, uklízet a vařit a ihned přiběhnout na zazvonění, ale v mnoha případech i podržet milostpánovi, aby nepřišly o práci. Léa Seydoux opět ukázala svůj talent, strhává pozornost divákovu na svou jemnou tvářičku, která tak dobře zrcadlí vnitřní emoce. Její hrdinka si zachovává hrdost chudého člověka a stále hledá svou cestu ke štěstí. ()
Zoufalá nuda. Mezi postavami nelze vytušit žádný vztah, který by podle popisu mezi nimi měl být. Je Célestine ambiciózní? Skutečně se musí vyrovnávat se sexuálními návrhy svého pána? Je fascinována Josephem (nebýt toho, že to sama na konci filmu řekne, se to nijak nepodává)? Snad jen Josephův antisemitismus je neskývaný (o sklonech už dávno nemůže být řeč). Děj skoro chybí, zápletka taky. Tam, kde člověk čeká, že konečně nastane nějaký vývoj/zvrat, film náhle končí. ()
Tak tedy, mě tohle neotřelé, "non-standard movie" velmi zaujalo. Především neobvyklým pohledem na tehdejší vrstvy společnosti jaksi z druhé strany. Drsným realismem a vykreslením nerovných vztahů mezi bohatými a jejich "domácím personálem". A také kvůli kameře, která občas přinesla zajímavé pohledy na dobové detaily (šaty, předměty,...). A samozřejmě, příjemně se dalo koukat hlavně na Célestine/Léu Seydoux, že. Dávám 4*. ()
Reklama