Epizody(8)
-
Ostře sledovaná digitalizace (E01)
-
Hra na schovávanou (E02)
-
Příchozí z temnot (E03)
-
Jak se chovat (E04)
-
Film lež (E05)
-
Amatérský film (E06)
-
50 % (E07)
-
Nová věčnost (E08)
Obsahy(1)
Kam se vyvine za dalších sto let kinematografie jak ji známe dnes?
Jak fungovalo natáčení propagandistických terezínských filmů, jak se digitalizují Ostře sledované vlaky a jak online komunikace proměnila filmové publikum a jeho vztah k filmařům? Unikátní série obrazově vytříbených dokumentů ARZENÁL o filmovém dědictví v době digitalizace zkoumá například i jak nám radily zcela zapomenuté instruktážní filmy, co máme jíst, jak se chovat a kdo je našim nepřítelem a noří se do tajů němého filmového hororu. Byli jsme i u toho, když se našly záběry z roku 1968, skoro padesát let považované za ztracené. Na jakém médiu přežije tato série příští dekády? Budeme schopni si ji vůbec přehrát? Bude ještě za sto let existovat temný kinosál a film promítaný na plátno? Své vize budoucnosti, analýzy současnosti i historické vhledy poskytli přední domácí filmoví historici, teoretici, sociologové, filosofové ale i osobnosti světového formátu jako David Bordwell, Peter Kubelka nebo Godfrey Reggio. Projekt vznikl v koprodukci České televize a Produkce Radim Procházka, v úzké spolupráci s experty Národního filmového archivu. Podpořil jej Česko-německý fond budoucnosti.
(Česká televize)
Recenze (10)
Podivnost spíchnutá horkou jehlou. ()
Chvályhodný záměr, ale mnohdy tak nabubřelé a mramor seroucí, že je to leckdy až nechtěnou parodií sebe sama. Což je škoda o to více, že se najdou epizody/segmenty, které jsou přesně takové, jaké to mělo/mohlo být celé; tedy obzory rozšiřující a nabízející zajímavé názory i úhly pohledu. ()
Z tvorby České televize se pořád hodnotí hlavně exponované pravidelné relace a hraná tvorba, ale přitom ty pravé poklady se skrývají v jiných sférách. V produkci Radima Procházky vzniklá série osmi audiovizuálních esejí na témata spojená s kinematografií působí jako naprosté zjevení v kontextu toho, co jinak bývá s "dokumenty na ČT" asociováno. Žádný Hitler, huňatá zvířátka, megastavby, ani líbezné cestopisy. "Arzenál" si neklade za cíl diváky informovat, ale vyloženě je vybudit k zamyšlení nad filmem, potažmo různými aspekty jeho podstaty média, reflexe i nakládání s ním. Vzorový je v tomto duchu už první díl, který se věnuje restaurování / remasterování filmů, přičemž na rozdíl od hysterické debaty, která se kolem tématu rozjela v médiích a v řadách odborné veřejnosti, zde nepadne, jaký z možných přístupů má být jediný správný. To tvůrce vlastně nezajímá. Jde jim naopak o to dostat se skrze toto téma k filosofickým úvahám o podstatě filmového díla, jeho vrtkavosti a také jedinečnosti a neopakovatelnosti každého jeho promítání. Totožně pak postupují také další díly, které se bez ohledu na konkrétní téma či konkrétní dílo vždy začnou zdánlivě nenápadným sumírováním konkrétností, aby od nich následně vykročily k obecným otázkám. Zdejší nízké hodnocení - příznačně projektu, kde zaznívají postřehy o selektivnosti a mocenském zneužívání filmu - je dílem absurdního odmítnutí epizody, která se věnuje ČSFD. Ale bohužel zdejší zatvrzelí arbitři pouze dávají najevo, že postřehy zaznívající v daném díle nekorespondují s jejich pohledem, případně snášejí argumenty, že se díl nevěnuje fungování ČSFD, což značí naprosté nepochopení záměru. Stejně jako se jiné díly nezabývají praxí restaurování nebo historkami z natáčení amatérských filmů, ale nabízejí podněty k dalším úvahám, tak i tento inkriminovaný díl nazvaný "50%" ukazuje šíři vášnivých přístupů k filmu. Zastřešující ambici, být spíš filosofickým sledem provokativních podnětů než mudrlantským monologem se svou absolutní pravdou, se pak jednotliví tvůrci konkrétních dílů snaží přenést také do formálního zpracování skrze kontrastování symbolických výjevů či propojování různých rovin skrze filmové prostředky. Nejlépe se to povedlo v ryze esejistickém posledním díle, kde nechávají různé kapacity hovořit o filmu coby matérii, která se s digitálem vytratila, zatímco nechávají díky digitálnímu projektoru ožít ruinu kina pohyblivými obrazy. ()
Syndrom "mluvících hlav". Jakmile mu tenhle cyklus propadne, jde to s daným dílem do kopru. Kvalita příspěvků samozřejmě proměnlivá (vyčnívá hlavně třetí díl) a člověk má tendenci být tím nesmiřitelnější, že nedostatky tu mají hodnotu kovářovy kobyly. Některé díly jsou problematické, třeba ten o CSFD (nevadí mi negativní vyznění, ale podivná zatuchlost, která tomu podlamuje nohy) nebo díl o krátkometrážních filmech (které vydává autorka za specifickou propagandu zapříčiněnou totalitním režimem, ačkoliv takové filmy byly všude na světě). Celkový dojem ale rozhodně pozitivní. ()
Konečně zase jeden zajímavý český cyklus o filmu. Od výborné dokumentární detektivní grotesky Příchozí z temnot až po podivné tápání na téma ČSFD připomínající nejslabší díly cyklu Kmeny je to opravdu různorodé, ale klady tentokrát převažují, takže celkové bodování zaokrouhluji nahoru. ()
Tak trochu jednooký král.. ()
Jednotlive dily maji kolisavou kvalitu a atraktivitu tematu, s necim divak nesouhlasi (hlavne epizoda 50%...), neco zajimaveho se dozvi a nekolikrat se nudi... Vdecny namet pro filmove fanousky, myslim ale, ze spousta veci se dala udelat lepe. Pro relativne nizke hodnoceni pridam treti hvezdicku. ()
No, hodně rozporuplný mix , a komentáře některých filmových odborníků kteří uvízli hluboko uvnitř své mysli, působí, dojmem že by se jim hodil taky nějaký odborník..🙃. ()
Vcelku vyrovnaný cyklus. Nejlíp si u mě vedly díly "Příchozí z temnot", "Hra na schovávanou" a "Amatérský film": ****(*), naopak jako nejhorší hodnotím šíleně slabý díl "50 %": ** (Přestože si ČSFDizace filmové kritiky zaslouží pozornost, tady to bylo podáno velmi slabě. Třeba články v Cinepuru #100 /o současné filmové kritice/ jsou daleko daleko lepší). Každopádně jsem ale celý tento poučný cyklus viděl rád a doporučuju ho všem. ()
V titulcích (všech osmi dílů) seriálu uvedeno: název Arzenál: Filmy, jak je neznáte; rok výroby 2015. ()
Reklama