Režie:
Jiří StrachScénář:
Petr HudskýKamera:
Martin ŠecHudba:
Ondřej Gregor BrzobohatýHrají:
Jiří Langmajer, Miroslav Donutil, Michal Dalecký, Zuzana Kajnarová, Lenka Vlasáková, Jan Hájek, Tatiana Dyková, Zuzana Kanócz, Stanislav Majer (více)Série(3) / Epizody(21)
Obsahy(1)
Nález těla krajského politika Karase, kterého vrah zabil v duchu středověkých mučících praktik a tělo pečlivě naaranžoval v podivné scéně, rozpoutá policejní honbu za sadistickým pachatelem. Ten staví vyšetřovacímu týmu do cesty složitou sérii vražd, které svojí krutou obřadností otřásají místním regionem i samotnými kriminalisty. Kořeny složitého případu sahají až k vraždě mladé dívky ze Slovenska, která zemřela podobně záhadným způsobem jako Karas. Případu se tak ujímá tým s dvojicí zdánlivě nesourodých vyšetřovatelů. Jsou jimi kriminalista Michal Remeš (Jiří Langmajer), negativně ovlivněný ne příliš stabilním soukromým životem, a Tamara Berkyová (Zuzana Kanócz), policistka z Bratislavy trpící absencí schopnosti komunikovat se svým okolím bez předpojatosti a předsudků. Na konci sérií vražd, loupeží a naaranžovaných nehod najdou policisté cestu na konec „labyrintu" a uvěří naději na dopadení pachatele. Důležitou pomocí je jim paradoxně také obraz Hieronyma Bosche Poslední soud, kterým se pachatel v provedení svých krutých činů nechává zjevně inspirovat. (Česká televize)
(více)Recenze (364)
A tak je to pořád! Jakmile se ve zdejších vodách objeví něco, co konečně oproti všem těm furtdokolovým Homokriminálkám Invalidovna a dalších skvostům komerčních žump trochu přitvrdí a nebojí se mystiky a tajemna, něco, kde dobří herci i hrají a režisér je Režisér, a ne osobní štětka ředitele Planety opic, co měl dosud na kontě jedno amatérské video se svojí enormní starou a jednu reklamu na vložky, po níž si začaly ženy raději znovu krvácet na stehna, přiřítí se sem obvyklá banda esoterických buzerantů s pozérskou zálibou v Tarkovském a Felínym, kteří si to pustili jen jako kulisu k žehlení boa, protože na ČT2 byla místo jejich milovaného literárního revue 666 ta fuj, fuj atletika, aby vystavili na odiv svůj maligní kokotismus, tichými, táhlými prdy zadštili trochu síry a demonstrovali neochvějné sebepřesvědčení o své yntelechtuální nadřazenosti. Ve druhé vlně pak nastupují naše milé ženy s kužely, tedy obvyklá armáda podřadnými dvouletými obory kvalifikovaných, profesionálních pečovatelek o domácí bekofisy, co není líná pořádně se nažrat, aby vyjádřila své blahoslavené rozčarování nad tím, že to „ani sdaleka nebilo tak pryma a chitré“ jako Deflorace v růžových zahradách či Sračky v Benátkách a mnohé dialogy se jim díky genetickým predispozicím jevily až jako „nesmislné“. No a pak přicházím samozřejmě já, celý v hnědém a jeden z mála soudných a neoddiskutovatelně objektivních, s hlasitým „Běžte do piče, ufoni!“ na pobaveně sešklebených rtech. Bubák do pilotu vletěl na plné uši a elegantně navázal na své nejlepší tradice Ďáblových lstí a Ztracených bran, Dlouhý a Ten méně obdařený Majer jsou přirozeně hrající, sympatickou dvojkou, děj je temný, zábavný a poutavý, no a kvalitních mysteriózních kriminálek je tu jako šafránu, protože Jiříka furt někdo otravuje s homopohádkami. Po prvním dílu samozřejmě nehodnotím, nelze totiž vyloučit, že scénárista nefetoval jen v úvodu, ale zatím je to přesně takové, jak to mají mazlíčci rádi, tedy ušiplné, poušné, vzrušující a strhušící, tedy Bubák v nejlepší formě a rozhodně z toho nemusíte mít Strach. ()
Tak nějak mám pocit, že Jiří Strach aspiruje na to, aby se po něm pojmenoval nový filmový žánr – konspirační mytologický thriller. To totiž není poprvé, co do těhlech vod zabruslil, čímž mu musím sklonit obrovskou poklonu. A Labyrint mu dělá ještě velkou službu už jenom tím, jak dobrý mini-seriál je. Musím říct, že na každý další díl jsem se vysloveně těšil a rozplétat zajímavý příběh spolu s režisérem byla vysloveně radost. Každopádně i Labyrint má nějaké ty mouchy a těmi nejzásadnějšími mi přišlo to, že ve filmu prakticky herecky a emotivně fungoval akorát Jirka Langmajer a Stanislav Majer. Ti předváděli naprosto perfektní výkony a nebejt sem tam Táborskýho, Němce nebo Batěka, měl bych skoro pocit, že nikdo jiný v tomhle mini seriálu vlastně ani nehraje. Všechny ostatní postavy jako kdyby v tomhle příběhu jenom byly, aby jej vyplnily. Nic víc, nic míň. To je skoro až škoda pro takový příběh, ale je pravda, že Jirka a Standa si to vysloveně kradli pro sebe. Jo a postava Miroslava Donutila mi taky přišla trošku zbytečná. Možná až zbytečně náladová, drsná…Drsný by to bylo vlastně i bez něj. Každopádně Labyrint je super. Konečně zase Česká televize vystřelila příběh, na který je radost koukat a já se nemůžu dočkat dalších projektů Jirky Stracha. Věřím, že zase budou stát za to. ()
Po pilotu klasické zoufalství: při repetitivních shrnovačkách vyšetřování jsem se modlil, aby postavy radši poodhalily něco ze svého soukromí, když to začaly dělat, modlil jsem se, aby raději držely hubu. Inspiraci scandinoir zatím vidím jenom v lehkém náznaku politické roviny, jinak rozbředlé, psychologicky naprosto duté a vizuálně třeskutě čétéčkové (včetně frontální palby otravnou hudbou). Jestli se vrcholy skandinávské krimi prezentují tím, že vás navzdory prvotní nesourodosti různých linií okamžitě vtáhnou do velmi životného světa, tak Labyrint spíš připomíná odfláknuté bludiště v zámeckém parku, u nějž je vám ukradené, kde se zrovna nacházíte a těšíte se, až si venku dáte pivo a párek. ()
„POSLEDNÍ SOUD JE POMSTA ZA VŠECHNO ŠPATNÉ, CO JSME PROVEDLI…“ /// Trochu mi dělá potíž přivyknout tomu neustálýmu dramatickýmu podtónu. Taky ten rozjezd nepatří mezi nejsvižnější. Ale vod třetí části se to záhadování začíná rozplejtat a baví. Škoda toho „českýho“ zakončení ale, souhlasím, tohle je poctivá seriálová práce. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Stará začala malovat nějakej pobožnej obraz. 2.) Na zdi mně visí Hieronymus Bosch. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
Potřetí to bylo pět až šest dílů velmi napínavé a potřetí to v závěru vyšumělo. Ale tentokrát byl ten závěr celkem důstojný pád , který se podařilo ustát. Celkově hodnotím Labyrint kladně, protože to hlavní, tj. tajemná atmosféra a napětí, se Strachovi daří budovat natolik dobře, že jsem ochoten přimhouřit oko nad těmi zbabranými závěry. ()
"Buď dostaneš metál nebo tě zavřou." Labyrint mi voní mysterióznem, ale při pohybu v něm to trošku ztrácí na zábavě. Není to zkrátka vystavěné tak, jak by to mohlo být a za mě je to trošku promarněný potenciál. Přesto se v Labyrintu motám celkem rád a klidně ho komukoli doporučím ke zhlédnutí. Jen ten náčelník Oliva je nejslabším velitelem kriminálky, jakého jsem za poslední léta viděl a taky mi trochu vadí, když jsou obvodní oddělení plná vyšetřujících strážmistrů, tedy policistů před dokončením základního kurzu. Nicméně to jsou jen detaily a na napínavosti případů to nic nemění. ()
Čtvrtý Strachův počin na téma vraždy zahalené do mysteriózního hávu dopadl na jedna minus. Svou kvalitou zdaleka nemá u nás obdoby. Najdou se sice drobné vady na kráse, nicméně jsou to ony pověstné škraloupky potvrzující jinak slušně opracovaný briliant. Mně osobně praštily do očí některé policejní praktiky či postupy - tradiční porušování domovní svobody, prapodivně působí třeba "sběr " ksindlů z širokého okolí (4. díl), kteří pak zůstávají pohromadě nevšimnuti na policejní chodbě, všudypřítomné oslovení strážmistře (v jednom případě ovšem strážmistr v bundě nadstrážmistra) ... Miroslav Donutil je bez debat pan herec, ale vzhledem k tomu, že všechny své polohy ukazuje v nekonečných 3+1 či mnoha svých vyprávěních, nepřišel mi tolik věrohodný. Někteří lidé jako Donutil či Kraus by tolik hrát neměli, protože každou jejich grimasu víte dopředu. Nicméně tyto nešvary neshazují mé hodnocení z 5* na 4*. Celým seriálem Strach potvrzuje, že je mistrem gradace napětí ("strach by Strach"), aby (jak se shoduje dost lidí z mého okolí a já jim bohužel musím dát za pravdu) v posledním díle místo očekávané třešničky zůstalo drobné rozčarování. Moc jsem chtěl dát plný počet a chybělo fakt málo. Ale i tak... jeden z top českých seriálů! ()
Strachova neangažovaná kvalita s nepříliš provázaným scénářem. Není moc důvodů tomu věnovat pozornost negativní, nebo pozitivní. Svým způsobem nejhorší možný výsledek. (Dva díly.) 50 % ()
Rozjezd slibný, zhruba v půli se pak našlo několik opravdu napínavých okamžiků (vybavím si hlavně podařený útěk z vrahova doupěte) a bylo to bez ironie zajímavé, jenže ten závěr... Ten závěr tomu zase zlomil vaz. Už předposlední epizoda s velikánským zátahem na hraně parodie, k němuž burácela Carmina Burana, leccos napověděla, a ta úplně poslední to bohužel potvrdila. Spolu se spravedlností nakonec v Labyrintu zvítězila trapnost a nechtěná směšnost (podpořená krom jiného i režisérovým cameo výstupem) a nemůže za to ani tak Jiří Strach, jako spíše scenárista Petr Hudský. Nejvíce to odnesl chudák Miroslav Donutil, do jehož postavy ukřičeného policejního šéfa se snad už více klišé nevešlo. O zdravotní sestře a neskutečně odbyté smrti jedné z hlavních postav raději ani nemluvím. ()
Seriál, který si od počátku vysloužil kritiku jak z řad odborníků, tak i laické veřejnosti. I když je kritika v řadě bodů oprávněná, přesto jde v televizní tvorbě o velice zdařilý počin a to nepochybně díky vyzrálé filmařině Jiřího Stracha. O secénáři se diskutovalo v souvislosti s tím, že je překombinovaný, rozhrává víc dějových linek, které pak v konečném výsledku působí rušivě. Předpokládám, že divák usedající k obrazovace neočekává, že uvidí kousek ze života, očekává strhující podívanou, která se pokud možno zcela vymyká tomu, co už někdy v televizi viděl nebo co zažívá denně na ulici a na co by nejraději s chutí zapomenul. Ano příběh je hodně doširoka rozvinutý, pohrává si s mystikou a křesťanskými symboly, opírá se o divácky oblíbenou záhadologii, připomínající Šifru mistra Leonarda. Podařilo se udržet svižné tempo děje, seriál překvapil velmi dobrými hereckými výkony vedlejších rolí, brilantní byla Jana Štěpánková, která si po dobromyslné a poťouchlé babičce Kudrnové a svérázné důchodkyni z Účastníků zájezdu zahrála trošku jinačí kousek. Snímek nabídl zajímavý pohled na církevní osoby a dogmata, zcela nově se otevřelo filmařsky oblíbené zpovědní tajemství, zde ovšem řešeno odlišně než v Polnočné omši nebo ve snímku Je třeba zabít Sekala. Nepředpokládám, že by vyšetřovatelní při běžné praxi vnikali neoprávěněně na cizí pozemek nebo se dopouštěli násilí na právnících a pro strýčka příhodu nosili po kapsách záloží revolver, asi by nám Policie méně pomhala a chránila, mnohem víc by se potýkala s prokurátorem. Kdo nečeká pravdivou story a chce se odreagovat u dobře zrežírované detektivky, nemůže s Labyrintem sáhnout vedle. ()
Mám "strach" jen z toho, až to skončí. ()
Obrovsky promarněná příležitost, Jirka Strach má řemeslo v malíku, hudba, scénář, herci... Většina řemesla je tu odvedena na výbornou, jen ten podělanej scénář, kterej dokáže i kvalitní náznaky atmosféry totálně vymknout z kloubů a pro jistotu i zlomit pár článků palců. Přitom základ děje je relativně ok, tajemno je tu hmatatelné, ale je tu hrozně moc zbytečných linií (vztah hl. postavy k dceři, vztah hlavní postavy k sexy slovenské vyšetřovatelce) a HLAVNĚ vyškrtat veškeré linie které nejsou pří,o společné s vyšetřováním, jsou neskutečné s***ky, bez napětí, plné nesmyslů a nudy, aneb čtyři díly sledování jak mladému páru někdo poštou posílá drahé mince, nebo jak farář chodí po kostele a má halušky. Ano, vážně, proč, sakrapes?! Kéž by se místo toho dal větší prostor pro parťáky Majera a Langmajera (malej majer, dlouhej majer, hehe) a dovedl bych si představit, jak jsou psychicky v háji z množících se mordů páchaných chorým tlamou. Obrovská škoda, vážně, závěr (byť překombinovaný a nepříliš zdařile) totiž ukazuje, že když se děj oholí na dřeň a jede se na plno, tak mohl být výsledek výborný, takhle je jen a pouze průměrný a to musím mhouřit bulvy. ()
Jiří Strach holt umí točit mysteriózně laděné kriminálky. Labyrint si mě získal již po pár epizodách, kdy zprvu jsem si zvykal na herecké obsazení, jež mi nebylo dvakrát sympatické. Oceňuji zejména fakt, že se děj odehrává na Moravě, konkrétně v Brně, blanenském okresu a okolí Tišnova. Vtipné bylo, když léčebna v Jevíčku suplovala sanatorium na Slovensku. :) Osud vyšetřovatelů dokázal rovněž zaujmout a to nejen tím, jak mnozí z nich dopadli. Dávám slušné 4* a jsem zvědavý na druhou sérii. ()
Tak tu máme po Exorcistovi další TV Krimi... Bohužel čestí režiséři trpí jedním zásadním neduhem a to tím, že když objeví v hereckých vodách nějaký typ či typy, začnou jej hojně nasazovat.. To by nebylo nijak na škodu filmům (no i když vzpomeňme pak už otravného tria Donutil, Polívka, Holubová, které přišlo po Pelíškách), ale u seriálů je to vyloženě průser... Prostě vám začnou splývat do sebe. A to je případ i Labyrintu.. Navíc v tom ZASE hraje Donutil... Jelikož je tento ,,mistr'' všude, ve všem, kdekoliv a kdykoliv, jsem jím přesycen a to jej ani nesleduji... Nevím co by ČT bez něj dělala...co by si počala... * * ()
Dobře Lotrando udělal, že se vybodnul na loupežnictví, jako režisér určitě budí větší respekt. Labyrint se mi trefil do vkusu, aniž bych se chtěl někoho dotknout, tak náboženství a zločin k sobě podle mě jdou jako pravá a levá. I když mám výhrady k počtu postav ve druhé sérii a rušivé komediálnosti ve třetí, celkový dojem je takový, že o Stracha nemám strach. ()
Poctivá krimi jízda, která u nás bude vyčnívat. Skvělá herecká sestava, místy dobrá hudba a hlavně dobře zvládnutá režijní práce. Pár zvratů najdeme, ale mohlo by jich být víc. Tempo místy hodně pomalé a chování postav nelogické, přesto se divák nudit nebude. Před pár dny jsem viděl seriál Pustina a to je bohužel nesrovnatelné, hodně jsem se namlsal. ()
Tak jsem shlédl nemálo krimi seriálů ze současného 2.decénia a s hrůzou zjistil, že současní scénáristi jsou jak středověcí opisovači Písma svatého. Ve všech se totiž objevují provařené přílohy - kriminalista, manželství v troskách, komplikovaný vztah s dcerou, policejní šéfci jak přes pauzák atd. Je ale vlastně nespravedlivé, že to uvádím až u Labyrintu. Jenže úroveň Případů 1.oddělení se nikomu dosud nepodařilo překonat, a tak je poučné sledovat, kde zmíněné scén.propriety tvoří gró a kde jen doplněk sofistikované filmařiny. Neumím si pomoci, ale scénář Labyrintu je slabý. Je mi jasné, že na novodobých gladiátorech spočívá nemalý podíl naší tvorby, ale tolik smrti a mrtvol už přece jen začíná být poněkud vyčpělou obchodní komoditou. Bohužel přes tu hromadu smrti se mezi řádky ztratilo citové pohnutí zvláště ke dvěma postavám, jejichž katapultace z kokpitu mi přišla zbytečná (zvlášť, když jedna má rodinu). Nevím, nějak mi tenhle typ lehoučce emočně rozkolísané rodinky nesedl a kupa nelogičností taky ne (SPOILER: jak mohl vrah vědět, že sochu z krypty nevynesou hned ven, přičemž připravovaný výbuch k separaci biskupa by naprosto ztratil smysl????). Pochvala za uvedení mramorové perly v Doubravníku na filmový trh. Pro mě nejlepší postavou byl Michal Dlouhý, který působil nebezpečněji než všichni záporáci dokupy, a to měl na předvedení svého umu jen pár minut!! Jinak mám připomínek k logickým lapsům - 1) mučírna na ruině hradu je dost nepraktická, ono by totiž netrvalo dlouho a nějaký - i ilegální - turista by hned zburcoval policii. Myslet si, že na ruině budu mít klid na mučení, je trochu mimo. 2) záhadně objevená soška Panenky Marie se nachází ve sklepení hned pod poměrně velkým okénkem - nevím, ale osobně bych řekl, že by byla docela slušná šance, že by si sošky někdo všiml, stačilo by mít lepší baterku. ()
Komentář je především ke třetí sérii, ale zároveň charakterizuje i předchozí dvě série. Jiří Strach má dvě skvělé vlastnosti. Umí perfektně navodit příslušnou atmosféru (o napětí a spádu nemluvě) a umí si přesně vybrat herce - vousatý a prošedivělý Jiří Langmajer má neuvěřitelné charisma i po padesátce. Bohužel v případě seriálového Labyrintu (jakožto i u jeho dalších podobně laděných děl s mysteriózní tematikou) bolestně selhává s výběrem scénáře. Třetí série Labyrintu má sice stále dokonalou atmosféru (čemuž opět napomáhají neokoukané lokace Brna a jeho okolí), ale zápletka a motivace všech zločinců je ve výsledku nakonec komická a směšná, což pokaždé potvrzují závěrečné díly všech tří dosavadních sérií (řeč je hlavně především o překombinovaných motivacích s divokými souvislostmi). Labyrint se postupně okoukává, protože major Remeš a jeho tým pokaždé řeší totéž, a vraždy s náboženskými motivy byly okoukané už v době největší literární slávy Dana Browna. Osobně si myslím, že Jiří Strach by měl místo Petra Hudského angažovat nějakého nového scénáristu, který by přišel s něčím novým, jinak hrozí, že se Labyrint stane vyčpělým dílem, kterému se příští generace bude jenom smát. ()
Mám za sebou 5 dílů a je to dobrý. Jirka Strach je frajer a zraje....a i když tady si trochu hraje na True Detective, pobavit v krimi duchu dokáže. Míň mysteriózní než obvykle, zato spletitější. Uvidíme po zakončení, které jeho silnou stránkou nebývá. Zatím pěkné 4*. 80% Update: Tipoval jsem to správně, takže nechávám na čtyřce. ()
Se závěrečným cliffhangerem skvostné pilotní epizody se jen těžko snažím mírnit své nadšení, a tak mám trochu Strach, jestli si Jirka nenasadil tu laťku až příliš vysoko, prozatím - A rozhodně i v kontextu kompletního seriálu !! - totiž jeho Labyrint jednoznačně vnímám jako televizní počin roku, jehož fatální chybou se stává nastavený půdorys o zbytečně a nesmyslně velkorysé sedmihodinové stopáži, kde si nesmírně poctivá žánrová práce sice často vypomáhá otřepanými klišé, která však až s podivem funkčně užívá pro svůj očividně primární cíl, kterým je jednoznačně atmosféra.. Ty mrazivé obrazy zde režisér se svým dvorním kameramanem Martinem Šecem znovu pozvedli na ještě vyšší level, což v případě mixu detektivky a thrilleru bezesporu platí za základ úspěchu.. Parádní hutná atmosféra, stejně jako nezvykle štědrý počet mrtvol, jaké v tuzemském projektu nepamatuji, jasně dokazuje, že režisér Strach, který si jako jeden z mála domácích tvůrců upřímně stojí za svým rukopisem, roste snímek od snímku, navíc právě ty jeho filmy nemají problém s vlastní identitou, což platí v současné době za největší bolest českého filmu, Strach totiž naprosto očividně nemá zájem od nikoho opisovat a vlastně si tak nějak vytváří svůj vlastní subžánr plný metafizického, kde se mísí detektivní motivy s těmi, jak se dalo čekat, náboženskými.. Ten subžánr bych se rozhodně neštítil nazvat strachovským, protože skutečně dochází svého smyslu v obou významových rovinách.. Rozhodně si však stojím za tím, že už jen z těchto výše zmíněných důvodů by ono krátkozraké srovnávání s dnes velmi oblíbeným a mnohdy velmi kvalitním scandinoirem mohlo být skutečně velmi nesmyslné, zbytečné a kontraproduktivní dalším rozborům a zamyšlením.. Na stranu druhou ovšem musím objektivně podotknout, že právě v tom duchu vlastní výjimečnosti a poněkud zbabělé absence snahy se z toho českého písečku pokusit nahánět filmový svět ta Strachova dnes už jasná režijní (sebe)jistota může, či by spíš do budoucna mohla, vyústit v nudu, byť tedy řemeslně precizní, bez nějakého vnitřního zaujetí, když toto lze částečně už vlastně odhalit již dnes.. A to by byla nejen pro Jirku i českého diváka ohromná škoda.. Co se hereckých výkonů týká, o Strachovi se ví, že dokáže velmi schopně vést své herce, a to i ty velké v těch menších rolích, což zde dokazuje zejména Miroslav Donutil a rozhodně i naprosto famózní Jana Štěpánková, s níž mi Jirka Strach udělal nesmírnou radost, zvláště v souvislosti s poněkud nešťastně obsazeným Janem Vondráčkem, jedním z našich nejvytěžovanějších dabérů, jinak ovšem výborným neokoukaným hercem, a jeho postavou.. Mimochodem pokud vpravdě luxusní Donutil v další podzimní (kr)kavčí novince, totiž Doktoru Martinovi, odehraje alespoň z poloviny tak krásného cynika jako zde, nenechám si ujít ani tento seriál.. Dnes již bohužel vím, že se tak nestalo a tahle franšíza se pro mě dále stává nezajímavou, na rozdíl právě od Donutila, kterému zde režisér Strach umožňuje vyzkoušet si docela zásadní změnu portfolia svých obvyklých postav.. Zásadní výtku bych měl k hlavní roli Jiřího Langmajera, který sice disponuje s přibývajícím věkem stále větším charismatem, které ovšem bolestivě kontrastuje s jeho hereckými limity, a tak logické plytkosti jeho postavy nenapomáhá ani ta fatálně klišovitá šablona rozvedeného otce dospívající nezdárné dcery, čímž se dostávám k odhalení bolesti projektu, totiž Hudského skriptu - Právě proto se tolik obávám samotného finále, které ovšem Hudský zvládl ještě lépe, než jsem vůbec kdy doufal.. Scénář mísí skvělé dialogy s naprosto otřesnými a ve své košatosti, kdy mísí několik zdánlivě nesouvisejících linií, se jednoduše zdá být poněkud nekonzistentním, stupňuje však divákovu zvědavost i pozornost, kterou naopak místy ohrožuje ta vztahová vata a poněkud místy nešikovná snaha mást diváky dalšími a dalšími často slepými příběhovými linkami, či nešikovně na základní dějovou kostru navěšené motivy, které měly rozvíjet jen charaktery a jejich vzájemnou vztahovost.. - jemuž by však prospělo jen trochu cizelérství, které je naopak tolik vlastní právě Jiřímu Strachovi.. Herecky nejlépe rozhodně vypadá neokoukaná slovenská kráska Zuzana Kanócz, kterou však Strach možná až příliš těmi polonahými pasážemi, byť sympaticky elegantními a nepříliš explicitními, tlačí spíše do pozice prvku potěchy mužského oka, nicméně pouze zpočátku příběhu, když s blížícím se finále a překlopením své postavy z poněkud delonovské mlčenlivé polohy, na níž dle mého Langmajer herecky jednoduše nemá, ta naprosto vysvléká jeho herecká limita, do polohy nasraného muže, který cítí morální zodpovědnost, si Langoš krade celý zbytek série výhradně pro sebe.. Co naopak musím vyzdvihnout mimo Strachovy velmi časté práce s kontrasty - Kupříkladu jen moderní policejní kanceláře versus zašlé hradní sklepení, či strhaný Langmajer versus Kanócz plná sil.. Jsem zvědav, jakým směrem se ten jejich (ne)vztah bude dál vyvíjet, protože žánrový vzorec nějaký ten sex samozřejmě přímo očekává.. Ten se nakonec dál vyvinout nikam nestihne, protože Hudský si s postavami hlavu neláme a utíná jim hlavy hlava nehlava.. Což lze vnímat jako klad, nicméně na druhou stranu ty charakterové pilíře projektu zůstávají nedotčeny až do závěru, takže o nějaké kelurvoucí scénáristické odvaze či tuzemské inovaci nemůže být ani řeči.. - a ukázkovým výběrem lokací, to je zkrátka parádní, nebojím se říct světový, hudební motiv Ondry Brzobohatého, který zde svoji funkci plní dokonale.. Kupříkladu de facto ústřední motiv projektu, totiž Take Me To Church, mě hodně bavil, stejně jako nesmírně symbolická skladba Carmina Burana, O Fortuna hrající při akci zásahové jednotky v jedné z posledních epizod jasně napovídá, že Brzobohatý velmi dobře ví, co dělá.. Ten se skutečně nesmírně předvedl a osobně jsem velmi zvědav na jeho další práci.. Stejně tak jsem ovšem zvědav na další projekty odvážně žánrově rozkročeného režiséra Stracha, protože právě díky němu Labyrint obstál se vztyčenou hlavou a snad i prostředníkem vůči odpůrcům všeho českého, ten totiž dokáže vymačkat z minima maximum a svou obrovskou sílu nejlépe ukazuje v pasážích bez dialogu, napínavých jako guma v kallhotách těhotné ženy.. Jeho závěrečná minirolička, která dokazuje, že na to pořád má i herecky, mě neskutečně potěšila coby symbolická ukázka sebereflexe, chvályhodného nadhledu a pokory tvůrce, který momentálně ční hodně vysoko nad ostatními.. Tak snad ta slíbená druhá série Labyrintu Jirkovi dopřeje kvalitnějším scénářem více klidu na práci.. Tak nezbývá než popřát hodně štěstí.. Snad se z toho Hudský nepotento..;) () (méně) (více)