Bohéma
Režie:
Robert SedláčekScénář:
Tereza BrdečkováKamera:
Petr KoblovskýHudba:
Michal RatajHrají:
Michal Dlouhý, Vladimír Javorský, Jaroslav Plesl, Saša Rašilov nejml., Judit Pecháček, Michal Balcar, Ondřej Pavelka, Jan Hájek, David Novotný, Pavel Batěk, Petr Stach, Rostislav Novák ml. (více)Obsahy(1)
Heydrich (P. Marek) ve svém tajném nástupním projevu svým soukmenovcům přednesl, jak si to s Čechy dále představuje. Středoevropský prostor je podle něj potřeba od Čechů vyčistit a ty, které nepůjde ani přesídlit ani převychovat, je třeba zlikvidovat. Treuhänder Českého filmového ústředí, Willy Söhnel (J. Hájek), sudetský Němec a milenec herečky Lili Krallové (J. Bárdos, fiktivní postava Bohémy), byl projevu přítomen a s fanatickým hajlováním se s jeho myšlenkami plně ztotožnil. Po válce se mu pak podařilo prodat všechno, co udělal v rámci své funkce pro český film, a bez trestu zmizet z republiky. Sevření nacistické drtičky vrcholí. Filmová bohéma ale žije naplno, byť s vědomím, že se žádný z nich nemusí dožít rána. Buď se zapojují do odboje, jako třeba Štěpánek (M. Dlouhý) nebo Arnošt (M. Balcar), nebo navazují překotné milostné vztahy. Zásadní postavou je Miloš Havel (J. Plesl), předválečný filmový magnát, který podepsal příslovečnou smlouvu s ďáblem, když prodal své ateliéry Němcům. Na oplátku se ale mohou, dokonce se státní subvencí, natáčet české filmy. Herci a zaměstnanci Barrandova mají práci a kina praskají ve švech, i když všechny české filmy „zdobí" potupné německé titulky. Miloš Havel žije na hraně, musí se stýkat s Němci, ale zároveň poskytuje záchrannou síť mnoha potřebným. Na jedné straně se pořádají opulentní večírky, na straně druhé, za zdmi ateliérů, teče krev. Plakáty se jmény popravených za schvalování atentátu na Heydricha visí všude. (Česká televize)
(více)Recenze (25)
40% — Tak i v tomto díle jsme se dočkali naaranžovaných nahých zadků, tentokrát asi zatím v nejvíc decentním provedení, už jsem se bál, že nebudou. Já už na to koukám, aniž bych u toho přemýšlel. Nebaví mě pořád u každé situace dohledávat, jestli se tak skutečně stala, nebo se jedná o fantazii tvůrců. Škoda, myslel jsem si, že se dozvím něco nového o životě známých osobností, takhle se dozvím akorát prd. ()
Zřejmě nejsemknutější epizoda, ale pořád to není ani dost doku, ani dost drama. Prologem s Rusy půjčujícími si židle je nastolen motiv „jak vyjít s těžkou dobou“, různě variovaný i v protektorátních flashbacích. Mnozí si v rámci přizpůsobení nasadili masku (v případě Fučíka doslova), někdo podlehnul tlaku a zakomponoval do filmu podle klasické literární předlohy scénu židovského pogromu (jejíž natáčení patří k vrcholům dílu – „Tvařte se úlisně. Víc úlisně.“), někdo se v rámci možností snažil pomáhat svým židovským příbuzným, jiní se doslova kurvili s režimem. Paralelně je rozvíjen související motiv hrdinství tváří tvář mnohem mocnějšímu nepříteli. Štěpánek na jedné straně zdržuje dokončení scénáře Knížete Václava a na divadle sklízí ovace jako neohrožený Caesar, ale doma mu rupnou nervy, když manželku načapá s Fučíkem a jeho nervový kolaps je dovršen na gestapu. Žák se v podstatě náhodou zapojuje do činnosti odbojářů připravujících atentát na Hendricha, byť se po válce ke skutečnosti, že skutečným důvodem nebyla pomoc národu, nýbrž milenka, hlásit nebude. Jako mnoho jiných, třeba právě Štěpánek na divadelním pódiu, chce totiž být vnímán jako hrdina, který dokázal pokušení ke kolaboraci vzdorovat. Dojem epizodického vyprávění ale rozvíjení několika motivů (které se navíc netýkají všech epizod) přebít nedokáže. Na skutečnost, že „Štěpánek píše prd“ jsme dost těžkopádně upozorněni dialogem Žáka s Eliškou, rozšiřující již tak nepřehledně širokou řadu postav (pravdou však je, že některé z postav, které se v sérii dříve jen mihly a jejich přítomnost se zdála být zbytečná, byly konečně více či méně „zužitkovány“ – Fučík, Vančura, Mandlová). Vycpávkově působí vyprávění zpomalující scény jako z červené knihovny nebo špatného erotického filmu (-Sama? –Sama). Snaha zakomponovat do dialogů nepravděpodobný historický horizont, tedy úvahy postav nad tím, jak budou za své činy souzeny po válce, je násilná a zbytečně upozorňuje na to, že zde za postavy přemýšleli tvůrci (a na to, co poučený divák, znalý například Čápova osudu po válce, ví sám). Zakončení epizody ukazující běsnění během heydrichiády scénou natáčení eskapistické komedie s Oldřichem Novým (kterou vzhledem ke kontextu vnímáme v dost odlišném světle, než bychom podobný film vnímali během jeho nynějšího vysílání v televizi) ovšem považuji za natolik podvratné gesto, že se tentokrát – oproti předchozímu dílu – na pokračování celkem těším. ()
Ne, po třetím díle jsem přesvědčen, že je špatně celý koncept seriálu. Veliké množstí postav naprosto trhá continuitu vyprávění, empatie s kýmkoli takřa není možná, protože jednou jsem děním tam, po duhý zase onde. Přitom Robert Sedláček režisérsky rozhodně nepropadá u některých scén (gestapo, divadlo, porod) jsem měl hodně malou dušičku. Z herců už jsem chválil pana Javorskýho a to neodvolám, protože když jsem pozoroval mimiku jeho gest v útržku hry "Přednosta stanice" měl jsem za to, že vidím Vlastu Buriana, to je vynikající ukázka hereckého supertelanetu pana Javorského. Ovšem krom něj a Michala Dlouhýho, přidávám do placu další jméno, Saša Rašilov i on se mě v roli Oldy Novýho velmi líbí, velmi. Takže už jsem rezignoval a Bohému si budu užívat po scénách a po hereckých výkonech. ()
Mnohem lepší než druhý díl, protože tentokrát to přece jenom tak moc nestálo na fiktivních, nýbrž na reálných postavách. Především tedy na Oldřichu Novém Saši Rašilova a Zdeňku Štěpánkovi Michala Dlouhého. Začíná mě ale pomalu unavovat, jak se v každé epizodě někdo svlékne. ()
Je to špatný, atmosféra vůbec nefunguje, plus ta otřesně debilní vsuvka z osmašedesátýho to celý zabíjí. Nechápu, proč to Sedláček nenatáčel podle skutečnosti a Brdečková se nedržela dobových faktů. Takhle je z toho zbytečná a nepřehledná fikce, zasmrádlá červenou knihovnou. A hudba je naprosto zcestná. ()
Tak tu máme třetí epizodu a s ní i krutou dobu Heydrichiády. Ovšem celá ta hrůza bohužel působí dosti cize. V náznacích jsou tu světlé body (Michal Dlouhý na gestapu, Vladimír Javorský kontra zátah na divadlo, poprava, porod) ale těchto bodů je příliš málo s velkými časovými rozestupy, kdy ono budované napětí mezi nimi stihne vyprchat. Strach a hrůza této éry tak zcela zaniká. Větší absence Javorského navíc dokazuje čeho jsem se bál: film v důsledku přílišného množství postav úpí nad tím, že se nedokáži s žádným charakterem sžít, a tak se ani nevcítím do psychiky hrdinů (vymyšlená ústřední dvojce tomuto také příliš nepomáhá). Suma sumárum je tu první dvouhvězdičkové hodnocení. Uvidíme za týden, zda přijde zlepšení. Mou pozornost si zatím Bohéma udržuje, ale touha vidět celou minisérii znovu je zatím minimální. 55% ()
Dramaticky další jednotvárný díl se Sedláčkovým postelovým vodoznakem a aby toho nebylo dost, tvůrci se za rohem škodolibě baví reakcemi diváků na řádění tetky Julky z válečného Velkomaďarska. S vážností a kvalitně zahrané role Nového a Štěpánka, nevyužitý potenciál cimburovské scény a okolností kolem. ()
Podle autorky scénáře Terezy Brdečkové, je odbojová činnost Zdeňka Štěpánka (Michal Dlouhý) pouhá fikce, nic takové se při studiu historických pramenů nenašlo. ()
V některých momentech (porod A. Nové, Štěpánek na gestapu) velmi silný díl. Zatím to ale u mě víc jak na tři hvězdy není, už třeba za Sedláčkovu hru "v každém díle musí být někdo nahý v posteli", což po třetím dílu není ani sexy, ani zajímavé. ()
Je fakt, že je to celé takové neucelené, jsou to stále jen jakési střípky ze života jednotlivých herců za války a nevytváří to dohromady žádný pořádný příběh. Ale musím vyzdvihnout, asi i díky absenci pana Javorského po většinu dílu, dobré herecké výkony Jaroslava Plesla a Michala Dlouhého. Linie s Ondřejem Pavelkou je naopak i nadále naprosto k ničemu. ()
Myslím, že Bohéma přešlapuje mezi dvěma možnými dramaturgickými přístupy, ale nedrží se pořádně ani jednoho z nich. První by mohl být třeba "fassbinderovský" postmoderní pastiš, kde by se reálné slévalo se snovým a groteskním, a fikce by se mísila s útržky reality. To se sice ve scénáři občas jakoby utlumeně také děje (fiktivní snímky, uvolněné reálie), ale jako by nebyla vůle více zdůraznit hrany a obnažit švy: chtělo by to víc autorského gesta, víc vyhraněosti ve všem (stylizaci, stylistických prostředcích atd.) Druhý přístup je jako by dokudrama s pečlivou rekonostrukcí reálií. To se v Bohémě také děje, ale je to zas narušeno zbytky přístupu prvního a Bohéma tak bohužel díky této nevyhraněnosti slehává. Selhává rovněž po formální stánce: tempo je neexistující, herci ve větších scénách hlasově nekoordinovaní, zbývají jen více či méně podařené výjevy. Opět zdůrazňuji: mix hudby je strašně nepovedený, protože je příliš silná a překrývá všechno. Představitel mladého "Brdečky" stále příšerný. Rozhodně ten seriál není nijak podvratný či obrazoborecký, k tomu mu chybí výše uvedené. Škoda zrovna Seláček toho mohl být schopen. ()
Trochu zlepšení oproti minulému dílu. Celé to tak nějak víc drží pohromadě a má to skutečné napětí, aspoň někdy. Ale: Přečančaný a uměle vypadající byteček z roku 68 - Rašilov hraje dobře, ale proboha ať už nezpívá - to myslí vážně s tak škaredou Adinou Mandlovou? - a zas ti naháči... Každopádně asi se podívám i na další. ()
Za mě dobrej díl, hlavně díky pánům Dlouhému a Rašilovovi. Lilly Krallová už mi tady nevadila, spíš i naopak. Celkově byl díl lepší než první, o něco slabší, možná i srovnatelný s druhým. Čirou náhodou jsem si mimochodem pár hodin předtím pouštěl Anthropoid, takže jsem v ten samý den pohlédl na atentát ze dvou různých stran. ()
Výrazně zatím nejlepší epizoda. Už vzhledem k událostem, které byly sami o sobě nesmírně dramatické, silné téma v kulisách Barandova. Za mne 60%. ()
.Jsem zvědav, jestli se zvrtne Štěpánkovo odbojářství a seriál z něj udělá kolaboranta, kterým byl.Byl bych moc rád,aby to seriál ukázal a vysvětlil, proč to Štěpánek udělal.U Buriana se už začíná vyjasňovat. ()
S každým dalším dílem čím dál víc pochybuji o tom, co všechno si Tereza Brdečková vymyslela, co zkreslila, co si přibarvila a hlavně proč. Ovšem za scénu, kdy židovské dítě poníženě děkuje do auta blahosklonnému a blahobytně vyhlížejícímu Miloši Havlovi za finanční podporu, musím hvězdičku ještě sundat. Servilní devótnost vůči Václavu Havlovi z toho trčí jak sláma z bot. ()
Proč mi přijde, že chybí některé scény? A proč mi přijde, že jediné postavy, které mají nějakou osobnost, je Havel a možná trochu Štěpánek? Začíná to být čím dál horší. ()
Tak tento díl mne příjemně překvapil,z některých scén mne až mrazilo. Vyhození Juldy Fuldy na chodbu mi bylo velice sympatické. Opravdu paní Jana Štěpánková, je mistrovo dítě? Jedinej,kdo mi je docela nesympatickej je bohužel režisér Vávra. Nechápu,proč Lilly Kral není Nataša Gollová. Láďa Hampl toho gestapáckýho vyšetřovatele hrál naprosto famozně. ()
Pro mě je tento díl byl dobrý. ()
Reklama