Režie:
Claude ChabrolKamera:
Jean RabierHudba:
Matthieu ChabrolHrají:
Isabelle Huppert, François Cluzet, Marie Trintignant, Nils Tavernier, Dominique Blanc, Marie Bunel, Evelyne Didi, Michel Beaune, François Maistre (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Tento snímek je natočen podle skutečné události. Hrdinka vyprávění Marie Latour v roce 1941 stanula před soudem kvůli obvinění z provádění ilegálních potratů. Na počátku činnosti, jež se proměnila ve stálý zdroj příjmů osamělé matky dvou malých dětí, stála pomoc sousedce, která nechtěně otěhotněla. Tato pomoc se však rychle změnila ve zvláštní typ dobročinnosti, a dokonce až ve svérázný druh odboje. Mariin příběh se totiž odehrává v nacisty okupované Francii.... (Levné knihy)
(více)Recenze (39)
Výtečný film o zradě z bezmoci, o snadné porážce morálních hodnot na všech frontách a u všech zúčastněných. Chabrol nikoho nesoudí, ale dost smutně konstatuje, co s lidmi dělá válka (která jako by v pozadí ani neměla svůj vliv). Velmi silný zážitek, zvláště když uvážíme, že jedinými osobami, které se v tomto filmu chovaly čestně, byly prostitutky. ()
S určitostí vím, že si tu dobu nedovedu ani v nejmenším představit, ale taky s určitostí vím, že Marie.Louise se nerozhodla zrovna tím nejlepším způsobem svojí situaci vyřešit. Z celého příběhu je jasně patrné, že smysl pro zodpovědnost si vysvětlila tak trochu po svém. Její touhy, sny a přání si nakonec začala plnit s velkou dávkou naivity, že se to snad obejde bez výrazných následků a potažmo ani svědomí ji moc neoslovovalo. A doba ve které se vše odehrávalo, nebyla zrovna nakloněná k tomu, aby její prohřešky prošly jen několikaletým žalářem. A jak už tady jeden uživatel píše, ona byla ideální obětní beránek. A jak mně bylo ve filmu s podobným tématem Vera Drake hlavní představitelky trochu líto, tak tady jsem měla silně protichůdné pocity k Marii a to určitě svědčí i o velmi dobrých hereckých kvalitách Isabelle Huppert. ()
Na přebalu DVD je text, že hlavní hrdinka poskytovala zvláštní druh dobročinnosti a dokonce až svérázný druh odboje. Dovolil bych si nesouhlasit, protože za svou službu si nechávala až příliš dobře zaplatit a okupovaná vlast byla hlavní hrdince více méně lhostejná. Chabrolův film se odehrává v obsazené Francii během 2. světové války a je tak svérázným příspěvkem do retrofilmů vycházejících z této doby. Scénář filmu inspirovala kniha Francise Szpinera, který vyšel ze skutečného životního příběhu Marie-Louise Giraud, jedné z posledních žen popravených ve Francii. Výborným způsobem ji zahrála Isabelle Huppert. Její hrdinka Marie je trochu povrchní a lehkomyslná žena, která je nešťastná v manželství s válečným veteránem a invalidou, jenž pracuje jako pouhý pomocník na stavbě, zatímco jeho zatrpklá žena sní o úspěšnějším životě. Když jí jednou požádá o pomoc přítelkyně, Marie si uvědomí, jakým způsobem by mohla zbohatnout. Rozvine svérázný způsob podnikání. Poté, co ji na základě udání policie zatkne, přichází ale vystřízlivění, protože pokrytecké úřady potřebují najít obětního beránka, kterého by mohli obvinit z úpadku mravů a odvést pozornost od vlastních neúspěchů. A tak obviněnou ženu posílají před nekompromisní soud, i když v téže době expedují židovské děti do koncentračních táborů v Německu. Zajímavý příspěvek na téma ženské emancipace a diskuze ohledně potratů. Silný scénář, kvalitní režie, dobré herecké výkony. Realistická, neromantizující záležitost. Celkový dojem: 80 %. ()
Isabelle Huppert jsem poprvé viděla v Pianistce, podruhé ve Slavnosti, pořetí jako andělíčkářku v Ženské záležitosti.Tak trochu jsem doufala, že jako matka bude lidštější, ne vypočítává nezcitná mrcha jako v ostatních rolích. Ale v podstatě ztvárnila pokaždé hodně podobný typ ženy. Dle mého soudu by mnohem větší vnitřní konflikt vyvolala soucitná hlavní hrdinka, která by skutečně chtěla těm ženám pomoct a zároveň měla silnou potřebu uživit své děti. Zde je představena jako chladná prospěchářka oddávající se neřestem, je velice těžké k ní najít sympatie. Nejvíc jsou potrestány děti, zde o to horší, že je o matku připravil vlastní otec. Jednal ze žárlivosti? Chtěl se pomstít? Chtěl snad "napravit" nemorální jednání své ženy? Jednak by jinak, kdyby si byl vědom, jak to může dopadnout? Aniž bych zaujímala jakýkoliv postoj k potratům, hodně mnou otřásl příběh šestinásobné matky, která následkem potratu zemřela. zI když mluvíme o vině, každý má právo se obhajovat, zde nezanělo jediné slovo obhajoby ani žádné polehčující okolnosti. Byl udělan trest. Kdo z nás si myslí, že byl přiměřený? ()
Silné drama ženy, která se v soukolí dějin stala první a poslední obětí potratářství.. ()
Povrchní lehkomyslnost, zpívánky, tanečky, dlouho, skoro pořád o nic nejde, jenže je válka a děje se to ve Francii ponížené německou okupací, v níž si Francouzi včetně jejich justice potřebují namlouvat, jak nejsou zbabělí, jak jsou morálně na výši, jak jsou nekompromisní..., a jednoduchá žena bez zastání je lákavý objekt, na kterém to lze demonstrovat. ()
Vojna z iného pohľadu - pohľadu obyčajnej civilnej ženy žijúcej v okupovanom Francúzsku počas II. sv. vojny. Chabrol sa tu opäť raz pustil do svojich obľúbených tém týkajúcich sa predovšetkým dobových spoločenských problémov, morálnej dilemy jednotlivca a vplyvu zlej politickej situácie na spoločnosť. Z tohto pohľadu mi to trocha pripomenulo Chabrolov starší snímok Landru (1963), no to len naozaj vo veľmi hrubých rysoch, niečo v štýle, ako sa dá vyťažiť z ľudského nešťastia v podobe osobných problémov a vojny. Spoločné body námetu vidím aj v snímku Vera Drake (2004), kde mi však hlavná postava z mnohých dôvodov bola podstatne sympatickejšia, bola postavou, ktorá vo mne dokázala vyvolať veľký súcit a pochopenie. To však na tento film neplatí - tu si Isabelle Huppert strihla postavu plnú chladnej, emocionálnej prázdnoty, ženu povrchnú a hamižnú, morálne nekompromisnú, nepoznajúcu žiadne zásady, nevyznávajúcu žiadne hodnoty, vo svojej podstate teda ženu maximálne egocentrickú a ľahkomyseľnú, no proste mne hrozne nesympatickú. A musím uznať, že táto rola padla tejto herečke ako uliata, nikto na svete by ju asi nedokázal zahrať tak presvedčivo a po všetkých stránkach tak dokonale ako ona. Na snímku sa mi páčilo aj to, že definitívny a ucelený obraz o postave a jej pohnútkach si divák utvorí až na samý záver, kedy sa M. Latour modlí v cele. To bolo výborné a veľavravné. Samozrejme, musím pochváliť aj dobovú atmosféru, ktorá nebola vôbec zlá, skrátka takmer vo všetkých smeroch ide o výbornú záležitosť a o jeden z najlepších filmov tohto režiséra. Silný nadpriemer. 85/100 ()
Ženská záležitosť je veľmi nepríjemný film, ktorý čerpá z citového vydierania diváka. Ja mám tento postup celkom rád, lenže hlavná ženská predstaviteľka neskoršieho Chabrolovho filmu mi bola svojim chovaním natoľko nesympatická, že som s ňou nedokázal zdielať jej utrpenie. Lenže ambivalentné postavy sú typickým znakom Chabrolových filmov. Niekde je to výhodou, v tomto filme ma to trochu mätie. A netreba príliš zdôrazňovať, že Isabelle Huppert je jednou z najvýraznejších európskych herečiek, bez nej by bol tento film podstatne menej zapamätateľný. ()
I.Huppert jsem pro sebe objevil až ve filmu PIANISTKA. Od té doby mě tahle ženská zajímá. A to hodně. Jistěže vícjako člověk, než herečka. Ale umí i hrát, co většině hereček nevěřím, tak jí často jo. Ale ani ona nezachrání, jako herečka, tedy instrument, když není dobrý scenář, a pak režie a pak až nastupují herci... ()
Zvláštna žena táto Marie-Louise. Celý jej príbeh je vyrozprávaný bez zbytočných odbočiek, priamo k veci. Nezostáva veľa priestoru na zamyslenie, prípadne ľutovanie. Myslím, že Chabrol to tak chcel. Isabelle hrá skoro stále podobné typy žien, ale toto bola ďalšia rola, v ktorej som sa na ňu nevedela vynadívať. ()
Opýtam sa vás. Čo je viac humánnejšie ? Urobiť ženám pár desiatok potratov, k tomu prevádzkovať nevestinec, a to konkrétne pod jednou strechou, že ešte za všetko vyfasovať i trest smrti, alebo posieľať židovské deti do koncentračných táborov, kde sú odsúdené na zánik-zánikov ? Ja sám si na to sotva trúfam odpovedať, aj keď je to oproti tejto genocíde iba kvapkou v mori, ale podľa mňa, ani jedno z toho nie je správne, pričom teraz sa budem zaoberať len Mariou-Louiseou Giraudovou, ktorá žila v období okupácie Francúzska, keď boli extrémne ťažké časy, kde trebárs v takom bývalom Sovietskom zväze museli jesť potkanov, ak chceli prežiť ! Jej sa to síce bezprostredne netýka, ale vôbec sa nedá povedať, že by sa mali, ako prasatá v žite, to už vonkoncom nie, lebo polievky, ktoré zo začiatku vo veľkom jedia, vyzerajú skôr, ako prevarená voda, než niečo, čo sa dá normálne jesť ! Chlap sa jej vrátil z frontu, a tak teraz je na chvíľu doma, prácu si nájde, ale aj z tej ho po istom čase vyhodia, ako špinavé prádlo. Má dcéru a syna, čiže samé hladné krky aj s ňou samou na čele ! Ženu už viac nebaví takto biedne žiť. Pokúsi sa s tým „čokoľvek” urobiť. Zvrátiť osud. Začne sa jej extra dariť na dvoch frontoch, kedy nemá núdzu o tehotné ženy, ktoré chcú “TO” (živé stvorenie), čo najskôr vyprdnúť, aby mali už vytúžený pokoj, alebo prostitútkami sa to u nej len tak hemží, že peniaze tečú, ako voda potokom. Zdá sa, že so starosťami je už rázom koniec ? Žiadna obava o budúcnosť by už teraz nemala absolútne jestvovať ? Zradí, prezradí ju vôbec niekto... ? _ Huppertka je typom herečky, ktorá sa nebojí akýchkoľvek výziev, a tu je to veľmi dobre vidieť, čoho si všimol i Claude Chabrol, kedy spoločnými silami ponúkajú presvedčivý film, ktorý sa mohol stať aj takto... ? Bravúrna záležitosť, na akú sa len tak nezabúda, tak to mi môžte kľudne veriť. PS: V snímku sú dve indície, ktoré sa stanú našej protagonistke, skúste sa na ne zamerať. ()
Claude Chabrol se moudře vyhíbá jednoznačným soudům na téma potratu, ale mimořádně působivě v "Ženské záležitosti" ukazuje obludné pokrytectví Pétainova kolaborantského režimu a bere si na mušku falešnou morálku společnosti, která na jedné straně neváhá odsoudit k smrti andělíčkářku a zárověň vytváří podmínky, které Marii Latourové její "podnikání" umožnily. ()
Přiznám se, že hlavní postava mi vůbec nebyla sympatická, její chování k dětem a manželovi bylo otřesné, věčná nespokojenost, bezohledná touha po penězích, o nějakých skutečných hodnotách nemůže být řeč... Nicméně pak jsem si uvědomila, v jaké době se to odehrává a v jakých souvislostech nám Claude Chabrol příběh vypráví... Jedná se o výborné drama s vynikající Isabelle Huppertovou a pravdou zůstává, že takový trest si nezasloužila.. ()
Velmi dobře zpracovaná atmosféra okupované Francie. Příběh Marie Latour (I. Huppert) je velmi zajímavý. Chudá, věčně nespokojená matka dvou dětí se po náhodné události chopí příležitosti a snaží se osamostatnit za každou cenu. Měla ovšem důvod být nespokojená, vzhledem k povaze manžela i k situaci ve válkou a bídou zmítané zemi ... Radost z nových možností, hlavně pokud jde o uspokojování hmotných potřeb sebe a dětí, Marii zcela zatemní mozek a neuvědomuje si, jak moc je její jednání nebezpečné. ()
Po júnovej kapitulácii sa Francúzsko rozdelilo na dve časti, sever a severozápad patril Nemecku a južné a juhovýchodné Francúzsko patrilo pod správu maršala Pétaina. V tomto období padlo do zajatia až 1,9 milióna francúzskych vojakov, ktorí boli internovaní v nemeckých pracovných, koncentračných táboroch. Z jedného z nich sa vrátil aj manžel hlavnej postavy tohto filmu, natočeného podľa skutočnej udalosti. Keďže v nemeckej zóne v oblasti Cherbourgu chýbali chlapi, ktorí boli buď internovaní alebo ešte v ozbrojených silách Francúzska , dochádzalo k častému cudzoložstvu francúzskych žien s nemeckými vojakmi a tak bol stále väčší dopyt o nelegálne potraty. To je hlavnou nosnou ideou tohto filmu, celkovo ich v skutočnosti Maria-Luisa Giraudová vykonala 27 a za hlboký morálny úpadok bola potrestaná na trest smrti gilotinou. A tak porazená zem Francúzsko sa takto chcela pozdvihnúť a začala sa obracať k morálnym hodnotám. Trest smrti potvrdil aj prezident celého Francúzska (nemeckej zóny aj vichistickej oblasti) maršal Pétain. ()
Takový zvláštní film v tom, jakou má poetiku a k čemu vlastně vede. Některé scény vás samy o sobě donutí přemýšlet o tom, na co vlastně koukáte, což je hrozně dobře, ale zároveň máte pocit, že toho chtějí říct víc, než měl vlastně autor na mysli. Anebo jen Chabrola podceňuji. Tohle ale rozhodně není špatný film. ()
Škola autorského filmu, jak napsat scénář a jak si ho zrežírovat... Andělíčkářka a kuplířka - a navíc ještě pretendující zpěvačka - si vydělává všemi (možnými!) prostředky (to se ozve i ve filmu). Přestože má manžela a děti vyznačuje se silnou infantilitou (i to zazní ve filmu - Freud by to spojoval s principem slasti nebo análním charakterem - i to zazní v jejím jediném a posledním zdrávasu)... Se zájmem jsem si přečetl komentáře "o vině a trestu", ano je to tak: na svobodě jsme jí neměli rádi (vždyť si vzala peníze i za potrat, při němž zemřela matka), ve vězení jsme jí přáli svobodu (alespoň kousek, alespoň v rámci vězení, z kterého by vyšla už s ochraptělým hlasem). A stejně: co se do toho my chlapi pleteme, vždyť je to "affaire de femmes". ()
Stalo sa to podla skutocnej udalosti vo Francuzsku 40. rokov. Ona je nestastna v manzelstve, ale i tak povrchna a lahkomyselna zena .. raz najde sancu ako zbohatnut ..... okolo toho sa toci tento vyslovene priemerny film : 60 % ()
Upraveno v září 2020. Ženská záležitost je nezaměnitelně osobitým Chabrolovým útokem proti establishmentu. Kriminální zápletka se tu stává roznětkou pokryteckému politikaření, zakrývající tím vlastní zločiny lidskosti. Claude Chabrol nenabízí sentiment, ani soucit, ale proti bezelstnosti mysli staví manipulující bigotnost, chladnokrevnost konfrontuje s rozhořčeným zklamáním z mužského světa, ziskuchtivost s tvrdým životním údělem žen a naivnost dostává za vyučenou společenskou morálkou, hledající obětního beránka vlastní frustraci z národního podrobení. Cesty za osobním štěstím se nemusí nutně autenticky shodovat, aktuální životní podmínky přikazují způsoby i možnosti uskutečnění, Chabrolův černý humor zde jen doprovází drobnosti i tu nesnesitelně absurdní lehkost reálné životní zkušenosti. Hrdinkou niterného odcizení při útoku na establishment je Marie Latour (vynikající Isabelle Huppert), matka dvou malých dětí v nespravedlivém, byť pochopitelném zavržení manžela. I přes všeobecně stížené životní podmínky je hlavní tradiční motivací bohatství a zabezpečení. A nelze odmítnout příležitost, kterých v daných podmínkách není mnoho, vlastní důstojnost není přímo ohrožena, a pouze naivita nedokáže brát ohled též na důstojnost těch druhých. A politická vláda mužů má své vlastní představy o uspořádání života. Hlavní mužskou postavou je zde Paul Latour (zajímavý François Cluzet), Mariin manžel, čerstvě propuštěný z německého zajetí. Důstojnost je křehkým niterným zbožím a příliš citelné ponížení ducha může nechtěně vyvrcholit tragédií. Důležitou postavou je Lucien (příjemný Nils Tavernier), sebevědomý mladík, Mariin milenec i její prostředek k uchvácení nesmrtelné krásy života. Privilegia jsou výsadou politicky společenské užitečnosti veřejného zájmu. Výraznou postavou je také Lucie, aneb Lulu (zajímavá Marie Trintignant), bezstarostná animírka a Mariina kamarádka i její podnájemnice svých pracovních chvilek. Živobytí je pragmatickým se smířením s realitou a vlastní potřebou důstojnosti. Z dalších rolí: Mariina sousedka z první adresy i její první zákaznice andělíčkářské živnosti Ginette (Marie Bunel), z neustálého koloběhu rození a kojení dětí zoufalá Jasmine (Dominique Blanc), zkušená Mariina služka Fernande (Evelyne Didi), tak politicky zodpovědný předseda soudního tribunálu Lamarre-Coudray (François Maistre), Mariina spoluvězeňkyně Loulou (Dani), snaživý a soucitný Mariin obhájce u soudu Fillon (Vincent Gauthier), Mariina milovaná dcerka Mouche (Aurore Gauvin, později Lolita Chammah), či Marrin po mateřské lásce dychtivý synáček Pierrot (Guillaume Foutrier, později Nicolas Foutrier). Ženská záležitost nemá vyvolávat žádné kontroverzní sympatie ke smrti odsouzené, ale je jedinečným Chabrolovým útokem proti establishmentu, proti politickému i morálnímu pokrytectví, ale i proti světě mužů, jejich slabostem a přízemnosti. Autorsky stylový filmový to prožitek! ()
Reklama