Režie:
Iveta GrófováKamera:
Denisa BuranováHudba:
Matej HlaváčHrají:
Vanessa Szamuhelová, Matúš Bačišin, Katarína Kamencová, Johanna Tesařová, Zoltán Schneider, Agi Gubíková, Martina SľukováObsahy(1)
Pátá loď je příběhem dětského dobrodružství, svět dospělých viděný dětským pohledem, tedy i s tím, co dospělí nevidí. Film vypráví příběh dětí, které se bezpečněji než doma cítí na ulici, kde hledají záchranné čluny mezi pohádkou a drsnou realitou. Takovým dítětem je i Jarka. Je jí deset a má mámu, která nechce být mámou. Jarka je stále sama, zoufale hledá lásku a nachází ji náhodou, když se rozhodne nahradit matku dvěma batolatům, s kterými se ukryje v opuštěné zahradní chatce. Spolu s chlapcem Kristiánem si takto vytvoří dětskou rodinu, dobře ukrytou před očima dospělých. Svůj svět v zahradě, který si na chvíli dokázali vytvořit, a pouto, které mezi nimi vzniklo, si odnášejí do života jako cosi tajemně čistého a trvalého. (Cinemart)
(více)Recenze (86)
Dej je minimálny, zápletka sa rozvinie až v polovici stopáže. Film je umelecký, celý čas sa sústredí na hru s kamerou a malé deti vedú dospelácke dialógy. A scenár? Navzdory faktu, že to je podľa skutočnej udalosti, som mu neveril a strašne som sa nudil. Casting zlyhal, pretože všetky postavy veľa sympatií nepobrali. Ale hlavní protagonisti sa snažili, ako mohli. Možno by bolo múdre konečne natočiť slovenský film nabitý radosťou a pozitívnym dejom, aj keby bol od A do Z vymyslený. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $34,096▐ Konečne niečo zmysluplnejšie z našich končín. Príbeh o deťoch, o ktoré rodičia moc záujmu nemajú si pretvoria svet po svojom. Svet cez detský pohľad a snové sekvencie potešia a povýšia tento snímok. /60%/ ()
Vizuální nádhera, která v našich vodách nebyla dlouhé roky. Úchvatný začátek, až snová kamera a hudební podklad rozkresluje v divákovi meditaci - zejména záběry ve vodě s dotykem Lily Lane od Fliegaufa. Pro Vanessu Szamuhelovou vysvítá nová naděje v naší kinematografii. Velká škoda druhé poloviny, kde rapidně ustupuje vizuální detaily a snový dotek. [Aff, 2017] ()
Dospělý svět dětskýma očima tak, jak si ho představují jiní dospělí, tedy filmaři. Velmi sociální a velmi dramatické, velmi vyumělkované, ale určitě i docela působivé - předně díky kvalitním dětským hercům. ()
Kdyby tenhle snímek vznikl dřív, než Terry Gilliam natočil (také nízkorozpočtovou) Krajinu přílivu, byl by jako originální sonda o něco působivější. Takhle to dělá dojem slabší, provinčnější a pouze jednoplánové a povrchní verze podobné situace na domácím rybníčku, citelně proti Tidelandu chudší o mnohé další vrstvy i překvapivá odhalení na konci příběhu. Totiž přesněji, v tomhle filmu vlastně ani žádný příběh není, celé je to jen dlouhá expozice, sociálně kritický vhled do dívčiny situace. Příběh tu postrádám - hlavně proto, že jako film bez příběhu to není plnokrevné a neobstojí to. Svoji atmosféru, pozoruhodná místa a výpověď to nicméně má, ale víc než jedno pošmourné televizní odpoledne bych s tím strávit nechtěla. Rezignací na vrstevnaté vyprávění kvalitního příběhu (opravdu nevím, proč tam zároveň nemohli silný příběh s pointou vybudovat, takhle to působí trochu jako cvičná slohovka, závěr to jakože má, ale nic to vlastně neuzavírá a nelze s postavami prožít žádnou katarzi, stihli jsme jenom nahlédnout do jejich nepříjemného prostředí a zjistit, jak v něm tráví čas) a zaujetím pro nekonečné rozmělňování expozice bez další práce s ní mi to připomíná zbytečně přeceňovaný The Florida Project (2017). *~ ()
Nebýt toho, že jsem před lety viděla skvělý film Wrony, asi bych byla nadšená. Pokud uvěřím tomu, že autorka film neviděla, podstatně to zvedne hodnocení filmu. Protože film má řadu pěkných momentů. Kroměskvělé kamery se vvjímečně poveldo vedení dětských herců na jejichž přirozenosti je film postavený. Oproti Vránám chybí úderný konec, přechod do snového dětského světa neodpovídá celkovému vyprávění. I přes drobné vady na kráse jde o zajímavý filmový počin slovenské režisérky. ()
Subjektivně jsem měl pocit, že některý ty záběry byly tak dlouhý, jako by tam byly dvakrát za sebou. Po Thorovi asi podobná artovka nebyla úplně nejlepší nápad, snaha o syrový drama se ale každopádně cení. Dobre, bratia! ()
Po teroristickom prvom akte som už nad tým začal definitívne lámať palicu a zrazu ma to úplne dostalo. Bol som unesený a z našej produkcie som niečo tak krásne nevidel ani nepamätám. Dramaturgia v štýle všetko sa deje z vôle scenáristu mi vôbec nevadila a zožral som to aj s navijákom. Skvelá festivalovka a na naše pomery veľmi rád nejaký ten bodík prihodím 9/10 a verím, že na druhý krát aj ten príšerný začiatok bude fungovať, pretože má zmysel. ()
Môžeme Piatej lodi vyčítať, že v porovnaní s cudzokrajnou festivalovou produkciou na nej vidno nízky rozpočet. Ale, preboha, kto sa na Slovensku okrem Grófovej dokáže vyjadrovať obrazom? Po brutálne vyhajpovanom Únose, vyjadrujúcim všetko cez dialógy v záberoch a protizáberoch tu máme film, ktorý sa snaží obmedziť slová na nutné minimum, používať metafory a pomocou kamery navodzovať pocit prítomnosti diváka medzi detskými hrdinami. Ak chcete nadupaný dej, choďte na niečo iné, ak máte chuť hľadať v jednoduchom príbehu viaceré skryté témy, inak možno aj rovnako pálčivé, ako v tom Únose, nebojte sa Piatej lodi. Niektoré filmy nemajú záujem ísť divákovi vopred, ale naopak vyžadujú opačný prístup, pričom dopad naňho je o to silnejší. ()
Ako spieva Katarzia "Keď deti majú deti, dospejú skôr ako ich rodičia..." Malá Jarka síce žije zo svojou mamou, ale tá mamou byť nechce. Svojej dcére dokáže poskytnúť maximálne tak príležitostné kamarátstvo. A tak musí Jarka hľadať lásku inde.. povzbudzujúce však je, že napriek závažnosti témy sa v deji nájde množstvo úsmevných a dušu hladiacich momentov. Napriek tomu, že Jarka v živote veľa lásky nedostala, vie sa s ňou podeliť a rozdať ju ďalej. Film sa snaží poukázať na množstvo rovín lásky, rôznych modelov rodiny, v ktorej ani jeden nie je ten úplne správny. Pretože každý z nás dokáže lásku inak prijať a inak ju odovzdať. Piata loď je citlivou sociálnou drámou s pomalším tempom, ktoré si niektorí diváci občas mýlia s nudou. Vnímavý divák sa však nudiť nebude, je to náš ďalší malý filmový klenot. Párkrát vás aj riadne stisne pri srdci, ale zároveň vás poteší fakt, že slovenský film pomaly, ale isto, pluje správnym smerom. ()
Já nevím. Je to takové zvláštní. Na jednu stranu je super, že je to neobvyklé, ale na druhou je to až moc jednoduše řešeno. A navíc, pokud vás rozčiluje řev mimin stejně jako mě, tak to ubírá alespoň polovinu zážitku. ()
Kvalitní film o děvčátku, které se rozhodlo dát opuštěným batolatům to, čeho se jí celého života nedostávalo. Slovensko v koprodukci s Českou republikou dokázalo po delší době stvořit opět koukatelnou záležitost. O depresi nemůže být nouze. Snímek představuje divákům nelehké životní osudy z dětské perspektivy. Od okamžiku "osvojení" dětí velmi vydařený snímek nedlouhé stopáže s výtečnou audiovizuální stránkou a nečekaně zdařilými dětskými výkony. ()
"Piata Loď." Vskutku celkom očakávaný slovenský film z mojej strany. Vyzeralo to, že by sme sa mohli dočkať filmu, ktorý by ponúkol niečo nové. A musím povedať, je tu veľa veci, ktoré ma nadchli a príjemne dostali a sú tu veci, ktoré ma skutočne iritovali. Ale aby som nepredbiehal, tak si povedzme najprv pozitíva filmu. V prvom rade obdivujem postavy Jarky a Kristiána. Aj herecky sa obaja snažia tomu dať ducha, obdivujem ich snahu sa postarať o tieto dve malé deti a myslím si, že väčšinou odvádzajú skutočne dobrú prácu. Plus musím povedať, že hoci Jarka nemusí byť niekomu sympatická v tejto role, tak na druhú stranu si položme otázku, aká by mala byť? Čo reálne zo svojho života poznala? A ja si myslím, že tam dala maximum čo mohla. Priateľstvo medzi oboma deťmi je uveriteľné a má svoje momentky, kde som sa skutočne pousmial. A jedno čo film zvláda maximálne skvele sú vizuálne stránky. Je tu cit pre detail, sú tu úžasné momentky a najmä film dokáže svoje myšlienky preniesť na plátno len vizuálnou stránkou. A to je skutočne niečo. A ak je to spravené tak, že to ako diváci pochopíme, tak to funguje. Ako tu. Potom však prichádzame do mojich negatívnych častí. V prvom rade tu máme Jarkinu mamu Luciu. Páni moji, túto ženskú som nemohol stráviť. Každá scénka s ňou ma vytáča a mám chuť ju poriadne preplieskať. A to ženy nebijem. Ale jej rozhodnutia človeka iritujú. Ako napríklad, že sa počas cesty na pohreb rozhodne, že bude lepšie ísť sa opáliť do solárka. Čo??? Som len čumel. Rovnako ako v scénke, kde sa po pohrebe urobí v dome obrovská párty. Čo je na tých scénkach dobré? A to týranie ježka ma skutočne bolelo pozerať. Vôbec celá prvá časť filmu ma viac iritovala, než bavila. A okrem toho ten plný výber moderných skladieb... bolo to nutné? Sú tam aj dobré momentky, ako keď napríklad Jarka skočí z veže do vody a máme tam vizuálne spracovaný detail z toho ako sa potápa pod vodou. Ale väčšinou ma tam každá scénka iritovala. A okrem toho musím povedať, že film skončí veľmi zvláštne. Dokonca som mal pocit, že nám nechal na konci toľko otvorených otázok, že všetci by sme chceli vedieť, čo sa udialo ďalej. Nebudem tu ale menovať, lebo v komentároch spoilery nepíšem. Možno do denníčka urobím detailný názor. Ešte si to premyslím. Ale napadnú ma z hlavy minimálne 3 otázky, na ktoré by som chcel poznať odpoveď, no nedostaneme ich. Vizuálne skvelé, príbehovo ma to miestami nudilo, no dobré stránky filmu ho pre mňa dvíhajú a zachraňujú. Neviem či by som si to pozrel znovu, no som rád, že som film videl aspoň raz. Zvážte si podľa svojho, či je toto film, ktorý by ste chceli vidieť. Hodnotenie: C+ ()
Věrohodné. Přitom, kdybych vám řekl, že film bude o desetiletý žábě, co šlohne dvě nemluvňata a v zahradní chatce je bude vychovávat s budoucím ajťákem, tak si na zadek nesednete. Jenomže kamera, realičnost a jednoduchý příběh se povedlo zkloubit. Začátek popíše prostředí, v němž malá musí žít, druhá polovina už je taková snová a závěr totál úlet. Doporučuji, záběry na bratislavské periferie jsou moc zdařilé. ()
Ze zápletky je jasné, že půjde o dojetí. Ale dívčina osamělost zabere příliš mnoho filmového času. Její sociální prostředí je přepálené. Slovy se naštěstí moc neplýtvá a silných momentů je dost. Příklad když dívce dojde, že si s nemocnými mimiky neví rady, když převezme odpovědnost za ochranu rodiny, když se matka není schopna smířit s babičkou ani v nemocnici nebo když řekne v solárku po půl hodině filmu dcerce „Jsi má jediná kámoška“, zatímco dcerka potřebuje mámu. Závěr se svou poetickou metaforou mě zklamal. ()
Jednoduchý príbeh, keď dospelí nedokážu uniesť svoju zodpovednosť a dieťa jej prejaví neúrekom. Napriek použitým farbám štylizačne šedý a ponurý, myšlienkovo silný a sociálny, hoci možno trochu netradičný. ()
Toto je pre mňa ten typ filmu, ktorý sa mi napriek krátkej stopáži zdal aspoň dvakrát dlhší. A bola som z neho nepríjemným spôsobom nervózna. A nemyslím, že to bolo len tými plačúcimi bábätkami. Veľmi sa mi však páčili niektoré zábery, za vizuál dávam palec hore. Inak nebyť anglických titulkov, tak by som niekedy ani nevedela, čo postavy hovoria. Niektoré repliky mi prišli tichučké, nezrozumiteľné alebo zamumlané. (Lumiere - 16.3.2017) ()
Pro mě divný film který mi přišel nesympatický, děti co se starají o miminko, prostě příběh který mě nezaujal pro mě i když skutečnost nezajímavé. ()
Taká iná sociálna dráma. Je plná čarovných momentov. Je plná únikov od reality, ktoré mi prídu veľmi sympatické. Hlavná hrdinka v podaní Vanessy Szamuhelovej je v úlohe Jarky perfektná. Je ťahúňom celého filmu. V zásade veľká spokojnosť. Nehrotí to negatívne situácie, snaží sa to hľadať akúsi odpoveď na to, čo z nás zostane, ak nedostávame potrebné objatia. Je to pekný film. Vizuálne krásny a s atmosférou. Cítiť z neho potenciál prekročiť hranice a zaujať. Čo sa vlastne aj stalo. ()
Film bol po vizuálnej stránke dokonalý o tom niet pochýb. Rozčuľuje ma však, že príbeh, ktorý je podľa skutočnej udalosti skončí nerealisticky a hlavne otvorene. Ja som chcela riešenie, či už by to bolo niečo pozitívne (niekoho by dobehlo svedomie) alebo negatívne (vieme koho mohli už 500x zavolať).. stále lepšie ako záverečná "plavba na Piatej lodi". ()
Reklama