Režie:
Anca Miruna LazarescuScénář:
Anca Miruna LazarescuKamera:
Christian StangassingerHudba:
Ferenc DarvasHrají:
Razvan Enciu, Alexandru Margineanu, Ovidiu Schumacher, Susanne Bormann, Tom Pilath, Björn Freiberg, Lutz Blochberger, Doru Ana, Ana Ularu (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Rumunsko, rok 1968. Dva rozdílní bratři: Mihai se nebrání spolupráci s režimem, zatímco jeho bratr Emil je protirežimní aktivista. Jejich otec trpí těžkou nemocí a jediné řešení je operace u specialistů v Drážďanech. Nesourodá trojice rumunských Němců se na pozadí Pražského jara vydává na cestu, kterou uprostřed Československa přeruší setkání s vojsky Varšavské smlouvy. Po mnoha zvratech se všichni tři muži ocitají v západním Německu – a bratři jsou konfrontováni s otázkou, zda je důležitější osobní štěstí, nebo vlastní rodina. (Das Filmfest)
(více)Recenze (13)
Přede mnou sice byly jen 2 komentáře, ale řekl bych, že vše podstatné již bylo vyřčeno. Typický čtyřbodíkový film, krásně vycítěný, ale nevnucující se příběh. Snad jen některé historické chybičky (takhle rychle a bez byrokracie se fakt po východním bloku cestovat nemohlo; Ceaucescu je tady až moc idealizován - taky to byl pěknej parchant), ale "co už"... ()
Měl jsem štěstí, že hned první film v rámci Das Film Festu byl i s hostem, příjemnou paní režisérkou a scénaristkou v jedný osobě. Velmi se mě líbilo, že si po skončení projekce chtěla povídat s diváky. Anca bude zřejmě velmi pečlivá žena, protože nepodcenila ani práci s detaily , ale hlavně práci s náladou diváka. Většinu filmu je natočená velmi realisticky i když zejména svérazná postava otce se stará o zabavné prvky celkově film vyznívá poněkud smutně až melancholicky, ale doba ve který se odehrává skutečně veselá nebyla, určitě ne pro čechoslováky. Velmi mě překvapilo jak moc nás v Rumunsku v 1968 sledovali a za to že k nám v 68 neposlali armádu jim patří mé dodatečné, děkuji. Cestá s tátou vlastěn obsahuje dva na sobě nezávislé smutky, jednak politiku a jednak osobní rodiné záležitosti, přesto jsem neměl pocit, že by mě Anca nějak citově vydírala a jedinou její snahou je odvyprávět příběh, který nenudí a je co nejblíž realitě a to se jí myslím povedlo. ()
Nedávno jsem viděl takový pořad, kde cizinci z různých koutů světa hodnotili české filmy. Nejvíce zkritizovali Pelíšky. Nechápali tu absurditu, to prostředí, ty historické souvislosti, se kterými tady lidi tehdejší doby denně žili. Ve výsledku to zkritizovali, že je to nesmysl, a že bychom se měli oprostit od natáčení filmů z komunistické doby. Kdyby věděli, že evropská kinematografie z velké části žije právě onou historií jednotlivých zemí, asi by se nestačili divit. Třeba právě tento film - Cesta s tátou. Nádherná filmařská práce, do které Rumuni zlanařili do koprodukce skoro půlku Evropy a ještě se část odehrává u nás. Takový film přece nemůžete mít neradi, ne? ()
Něco tak poctivě a pravdivě natočeného o reálném socialismu a o jeho nesouměřitelnosti se saloními socialisty kritizujícími západní demokracii z tepla svých kapitalistických domovů snad ještě natočené nebylo. Navíc filmařsky zručné, dobře zahrané, dramatické, vtipné i smutné... Výtečné a dokonalé. ()
Som blbec, že som si neprečítal obsah! Politické filmy nemám rád. Som myslel, že to nedám ani do konca. Trpel som nahovado... ()
No, z Rumunska, respektive přímo z Aradu by chtěl podle mě odejít asi každý. Viděla jsem to město LETOS na vlastní oči a zastavil se tam svět. Takže pro mě je tento snímek hodně lehce představitelný v realitě. ()
Vlastně takový typický Balkán (tady ještě okořeněný německými reáliemi), takže od radosti ke smutku a naopak. Plus samozřejmě nějaké ty absurdní situace, to jak se komunistickým režimem zdeptaný a unavený starší bratr, shodou osudu ocitne v Německu ve skupince bohatých salónních levičáků, ve mně vyvolávalo úsměv i smutnou vědoucnost zároveň. Asi už jsem převzala trochu toho balkánského myšlení. ()
-3* další film, kterému z mého pohledu ubližuje ČSFD zařazením mezi komedie, i když je fakt, že podobně svou hudební náplní vyznívá i trailer. Bohužel však v samotném filmu nebylo téměř žádné místo na smích a je to čistokrevné drama, kterému k vyšší známce pomáhá jen to, že se v něm často odkazuje na událostí v Československu a to mu dodává punc přitažlivosti a zajímavosti. Není to špatný film, ale na druhou stranu ani nijak významný, který bych dokázal za něco konkrétního vyzdvihnout. Moje doporučení nezíská a ani nebude chuť si ho někdy zopakovat. [ PŘÍBĚH: 1 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 2 /// TEMPO: 1 /// ORIGINALITA: 1 /// NÁLADA: 1 /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 1 (3*MAX) ] ()
"Podle mě zpívají o jednotném zemědělském družstvu." Očistná pánská jízda tří mužů Škodou Octavia combi, kteří původně směřovali na východ, aby nakonec dojeli na západ. Předtím však za dramatických okolností i historických událostí potkávají občanku Spolkové republiky Německo Ulriku von Syberg, která žije v Mnichově ve velkém komunitním bytě levicově orientovaných studentů, kde se ze staršího hrdiny smířeného s životem v totalitním režimu stává jeho odpůrce a odpůrce vlastencem, jenž zatouží po domově i své lásce Neli, na kterého tak čeká nelehký návrat do nesvobodné vlasti. Přestože je děj filmu místy vtipný, všechny veselé či hřejivé momenty postupně ustoupily těm smutným až mrazivým, tolik podobným skutkům z horkého, avšak mrazivého léta roku 1968. ()
V titulcích filmu uvedeno: koprodukce Německo / Rumunsko / Maďarsko. ()
No, komediální mi přišla snad jediná scéna. Když film pojednává o cestě, jejíž důvodem rozhodně nemá být dovolená a probíhá zrovna v této době, možná by byla až škoda, udupat ho nějakým přehnaným vtipným nadhledem. Rodinná vztahová část je vcelku silná, ale tím nejzásadnějším je tu něco jiného, mezinárodní pohled na dění u nás. Ten je samozřejmě velmi zajímavý, možná občas až překvapivý a potěší, že to zdaleka nebylo všem lhostejné, právě naopak. Výjimkou potvrzující pravidlo budiž levicová komunita v mnichovském bytě, kterou si svojí verzi Kalinky tak parádně podal mladší bratr hlavního hrdiny. V tomto bytě film vrcholí, přesvědčení se lámou, což se ukáže právě v této, snad jediné opravdu komediální scéně, která ovšem rychle vrátí do reality... a závěr dvakrát tolik. 75% ()
Film rumunskej režisérsky A. M. Lazarescu, inspired by true-based story, sa snaží zachytiť prostredie a pocity, ktoré prevládli v Rumunsku počas roku 1968. Prostredie, pocity (jak na jednej, tak na druhej strane [Západ, Východ]) a myslenie ľudí, arogancia moci, atď. – skratka režisérka sa snažila dotknúť všetky dôležitejšie aspekty. Z tých „filmových“ obrazov, čo som videl, ma najviac vydesili deti, ktoré hrali na to, ako ľudia moci sa snažia chytiť zradcov (to zahrnulo aj imitáciu popravy) . Z hereckej stránky slušný priemer, avšak ani jedna postava nie je dostatočne výrazná. Film, ktorý Bohužiaľ nepôsobí tak silne ako by mal (je to čiastočne spôsobený aj trošku jednoduchým a plochým záverom). Osobné hodnotenie: 73% (***) ()
S citem pro dobu a místo natočený upřímný film o rumunských pasažérech, nemocném otci a jeho dvou synech, přes ČSSR do NDR a jeden se ocitne v NSR. A pak zpět domů.(max.70%) ()
Reklama