Režie:
Iširó HondaHudba:
Akira IfukubeObsahy(1)
Vetřelci z vesmíru se dostanou na bezpilotní družici, která nouzově přistane na malém tropickém ostrově. Parazitní formy života převezmou kontrolu nad třemi místními tvory a neuvěřitelně je zvětší. Oliheň (Gezora), krab (Ganimes) a želva (Kamoeba) terorizují místní obyvatelstvo, jejichž jedinou nadějí jsou výzkumníci z Japonska. Ti musí vetřelce zastavit dříve než ovládnou celou planetu. (topr harley)
(více)Videa (1)
Recenze (18)
Dnes poněkud úsměvné klasické japonské sci-fi s příšerami ohrožujícími lidstvo. Prostřednictvím výzkumné sondy mířící k Jupiteru se dostane zpět na Zemi nehmotná mimozemská forma života, která cestuje vesmírem a kolonizuje planety. I když se nakonec podaří najít způsob, jak vetřelce zlikvidovat, jeho provedení není tak jednoduché, jak by se zdálo. Byť jsou přerostlí živočichové loutky, v nichž se ukrývají vodiči, mají své nesporné kouzlo. Scény pod vodou či souboje rozběsněných oblud jsou vydařené. Záliba Japonců v příšerách je celonárodní a najdeme ji již v japonských mýtech a legendách... ()
Jedna z pečlivějších Hondových pecek, navíc ve srovnání, po slepé uličce s Minirou, velmi svěží. Tentokrát mírně jiné v tom, že domorodci na ostrůvku ("za války tu byla japonská posádka, domorodci okupanty milovali, tak se naučili japonsky") příšery víceméně uctívají skoro jako bohy, ale když se pak začne lámat chleba (a stromy a domy a tak), tak popadnou zbraně a snaží se je vyhubit. Skoro až hereze proti obvykle pojatým domorodcům :-) Poselství velmi dobré, a řešení japonštější asi být nemohlo... opravdu. ()
Jo, tenhle film jsem měl vidět v tom roce 1970, to bych byl z něho auf. Nyní jen blbůstka pro zasmání. Příšerná animace (zlatá Cesta do pravěku). Zde je při celkových záběrech hýbajících se potvor vidět, že v kostýmech je člověk. Navíc ta nejzábavnější potvora (po souši pochodující obří oliheň či chobotnice) bídně zhyne nedlouho po půlce filmu. Připomnělo mi to dávno viděné podobné šlaky s Gappou, Godzillou etc. Takže z nostalgie to nehodím do odpadu. ()
Netuším, jak ty monster filmy z Japonska uchopit. Nakolik jsou vědomou zábavou a nakolik se berou jako "seriózní" brak, který byl ve své době populární? V jakém slova smyslu mě mají bavit? U Godzilly jsem to jakž takž chápal, ale tady jsem upřímně z Hondova stylu zmatený. Míchají se tu funkční atmosférické scény s naprostými pitomostmi (Přerostlá oliheň totálně zničí vesnici domorodců a oni ji do večera znova perfektně postaví, i když neustále bojují? Kde proboha sebrali tolik benzínu a zbraní, vyčarovali je?), souboji přerostlých monster s lidmi (které někdy trvají zbytečně dlouho), souboj přerostlých monster mezi sebou, divné i normální vztahy mezi postavami, nápady hloupé, šílené i velmi dobré... Bavilo mě to sledovat většinu času, někdy z guilty pleasure důvodů, jindy z toho, že se mi to opravdu líbilo, ale mám pocit, že jedno z toho ze strany Hondy nebylo úmyslné. A já netuším co a brát to takhle dohromady mi moc nejde. Popravdě, kdyby Honda dřív rozjel to, co začne v poslední třetině, tak by se mi to líbilo značně víc, protože ten nápad s kterým tam přijde sice není originální, ale je mnohem zajímavější než sledovat přerostlá zvířata nesmyslně demolující vše co jim přijde do cesty. Navíc perfektně využil i nejzápornější lidskou postavu a v téhle části se mi ten film líbil rozhodně nejvíc, ale prostě to přijde moc pozdě. Závěr mě ale zase pobavil a poslední větu z něj si budu určitě pamatovat - Zemi zachránili netopýři, delfíni a i my, lidé :D To je fakt úžasně řečené :D Silné 3* ()
Snímek „Gezora, Ganime, Kameba: Kessen! Nankai no daikaijû“ tak jen znovu ukazuje, jakým se Honda stal alibistou a prostě jen točil filmy ve zběsilém tempu. Triky jsou opět jednoduché. V mnoha případech se akce projevuje jen rozmazanými záběry, na kterých není téměř nic vidět. Je to škoda protože se ukazuje, že žánr byl již více méně na ústupu, protože divák už musel být trochu náročnější a chtít víc. ()
Reklama