Režie:
Ivan PokornýScénář:
Iva ProcházkováKamera:
Vladimír HolomekHudba:
Martin NěmecHrají:
Vojtěch Kotek, Hana Maciuchová, Barbora Hrzánová, Marek Vašut, Radek Holub, Pavel Landovský, Alice Šnirychová, Jiřina Pachlová, Jan Cina, Roman Zach (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Film vychází z příběhu, který si v knižní podobě našel cestu ke čtenářům v Holandsku, Německu, Dánsku i České republice, získal literární ocenění a překládá se do dalších jazyků. Napínavé vyprávění o dospívajícím Liborovi, který se během několika krátkých minut dostává z exkluzívního prostředí dnešní bohaté vrstvy, prostředí honosných vil, snobských večírků, drahých soukromých škol a vozů s osobním řidičem do situace, kdy musí bojovat o holý život. Z cesty, na kterou se dostane, není návratu. Ztratí všechno, i své vlastní jméno, ale to, co může získat, je pro něj natolik přitažlivé, že neváhá riskovat. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (47)
Celkem dobrý český film, ve kterém hraje hlavní roli Vojtěch Kotek a musím říct, že to hraje docela obstojně. I když je místy film trochu neuvěřitelný, tak jsem se nemohla odtrhnout a čekala, jak to skončí, i když všichni jistě tuší, jak. Všechny hlavní dětské postavy hrají dobře. Mírně pokulhává scénář. ()
Tento film jsem viděla ve starém kině, které patřilo příbuzným. Byla jsem tam jen já a moje sestřenice a bratranec. A tento film mne naprosto odzbrojil. Nevěděla jsem, kdo je nějaký Kotek (přitom v době, kdy jsem se na to dívala, tak už byli i Snowboarďáci), a bylo mi to jedno. Opravdu musím říct, že se mi to velice líbilo. ()
Tohle jsem viděl v kině (je to vůbec možný? šlo to do kin oficiálně, nebo to tam učitelka pustila z cédéčka na plátno?) hned po uvedení, kdy mi bylo 14, v hlavě jsem měl uhry, panictví a Blink 182, za vrchol kinematografie jsem považoval Myšáka Stuarta Little a brečel jsem u Pretty Woman a přesto mi to přišlo jako hrozná pitomost. Tuším ale, že tam byla nějaká milostná scéna a ta rodinka žila někde v lese a pamatuju si Kotka s Vašutem, což je po osmi letech donucené projekce zaprděného minifilmu, který nikdo nikdy neznal, výkon jako prase. Ty dvě hvězdičky jsou pro mě. ()
Já tomu nakonec ty slabé 4* dám, protože na český film je to překvapivě dost dobré, akorát je nutné to brát jako pohádku, protože ten film fakt moc realistický není. Jenže jinak se mi ten film líbil, překvapivě mě ani moc nenudil a Kotek tu svoji roli zahrál taky celkem dobře. Dost mě i překvapilo, jak nečekaně (aspoň pro mě) se ten film odvíjel, protože až na ten konec se ten film vyvíjel úplně jinak, než bych očekával. Dokonce to ani není blbě vedené, dívá se na to příjemně a má to i hezkou kameru, takže já jsem byl celkem spokojený. Objektivně je to na silné 3*, ale vzhledem k tomu, že se jedná o český film (navíc strašně zapadlý, ani na DVD nevyšel) a než objevím minimálně podobně tak dobrý, bude to dost dlouho trvat, takže nemám problém tomu dát slabé 4*. Příjemně mě to překvapilo. ()
Galerie (17)
Zajímavosti (2)
- Hra, kterou Libor (Vojtěch Kotek) dostane od kamaráda k narozeninám, je „Resident Evil 3: Nemesis“. (didas)
- Železniční stanička, kde bydleli Panenkovi s dětmi, je Sudoměř u Mladé Boleslavi. Stanička, kde pokuřuje starý podestát, je zastávka hned vedle Skalsko. Nachází se na trati Mladá Boleslav - Mšeno - Mělník. (ČSFD)
Nový český film Únos domů je příběhem třináctiletého Libora (Vojtěch Kotek). Od té doby co se jeho rodiče zabili na motorce, žije u svého bohatého strýce (Marek Vašut) a tety (Hana Maciuchová). Ti se starají jen o sebe a vlastní práci. Dospívajícímu chlapci sice poskytují veškerý materiální komfort, ale cit a porozumění, po nichž Libor touží nejvíce, mu poskytnout nedokáží. Jejich sebe- zahleděnost je nenaučila chápat něčí duši. Krátce po narozeninové oslavě unesou Libora dva vyděrači, kteří chtějí požadovat tučné výkupné. Jak tvrdí, milion dneska nic není. Odvážný mladík jim ale plány zhatí, protože po noci strávené v polorozpadlém mlýně vezme nohy naramena a tak slizký párek rychle vyklidí pozice a ve filmu se už se zlatem ověnčeným hubeňourem a obézním chlupáčem alá Sandokan nesetkáte. V tuto chvíli je ve snímku dějový předěl, kdy se z hektické metropole dostáváme do malebné letní krajiny. Náhoda zavede vyčerpaného uprchlíka na bývalé šumavské nádražíčko. V malebné budově už neskřípají otočné jízdní řády, ale žije v ní nekonvenční rodina Panenkových, která své děti nemůže obdarovat materiální, leč chladnou „láskou“, ale zato jim dává spoustu něhy, legrace a hlavně pocit domovského tepla. Náhoda napomůže tomu, že Panenkovi považují Libora za uprchlého Gustu z dětského domova. Chlapec neprozradí svou pravou identitu, protože mu je v novém prostředí moc dobře. Podobné pocity u svých dřívějších chráněnců či na internátní škole pro horních deset tisíc nezažíval. Vše je idylické, ale návrat k realitě se stejně jako konec prázdnin nemilosrdně blíží.. Únos domů režiséra Ivana Pokorného a scenáristky Ivy Procházkové vychází z příběhu, který si v knižní podobě našel cestu ke čtenářům v Holandsku, Německu, Dánsku i České republice. Do kin tak přichází český film, který se svým žánrem a příběhem vymyká současné domácí tvorbě. Nikdo v něm neříká později zkultovněné hlášky, nikdo v něm není moc „free a in“ a určitě vás v kinosále neovane štiplavý dým z cigaret či nezaměnitelný odér marihuanového jointa. Nehodnotím naší současnou filmovou tvorbu a její tendence, jen naznačuji, že rodinné filmy, dříve vznikající v hojném počtu a slavící úspěchy v zahraničí, z divácké nabídky prakticky vymizeli. Režisér si byl tohoto faktu vědom, přesto kdo by čekal nějakou taškařici typu S tebou mě baví svět, bude možná zaskočen. Únos domů totiž není bezstarostnou zábavou. Čiší z něj realita. Vždyť právě pro dnešní dobu je často příznačné, že se rodiče z různých důvodů nevěnují dětem tak, jak by měli. Snímek se sice odehrává v prostředí bohatých, ale osamělost dospívajících lidí hledajících porozumění, jde skrz všechny sociální třídy. Právě v tom, že Únos domů nastavuje společnosti svým způsobem zrcadlo, vidím velkou devizu filmu. Autorský záměr je dosti odvážný, mnozí rodiče třeba budou říkat: „Tak tohle u nás v rodině není. My jsme správnými rodiči.“ Možná ale jejich syn v pokoji sní o nějakém únosu jinam. Film navádí mladého i dospělého diváka k zamyšlení. Byť hraje prostřednictvým docela svižného a nikterak složitého příběhu evidentně na city, zbytečně nemoralizuje. Váš názor na film se bude odvíjet dosti od toho, do jaké míry se dokážete s Liborem ztotožnit. Vojtěch Kotek se svojí role chopil dobře a nabídnutou příležitost (konkurzem prošly stovky dětí) určitě chytnul za pačesy. Možná se někdy může zdát jeho pláč nepřesvědčivý (ale nebojte, u slzících typů dojde určitě na kapesníky), celkově není hercův výkon nijak statický či afektovaný. To už se tolik nedá říci o jeho kamarádech z internátní školy. Naštěstí nemají velikou příležitost do děje moc zasáhnout. Ještě ke škole: scénu s obrazem prezidenta Havla, kdy zmatený černoušek nazve hlavu státu zlodějem koní, si mohl autor odpustit, je zbytečná. Hana Maciuchová a Marek Vašut jsou v rolích nevšímavých vychovatelů docela příjemní. Z hereckého dua přeci jen trochu vyčnívá Maciuchová, jejíž role stárnoucí držgrešle působí oproti „klasickému“ Vašutovi výrazněji. Z herců, kteří dostali příležitost v „přírodní“ části filmu jednoznačně vede Barbora Hrzánová v roli potrhlé leč děti milující Blanky. Její chuť na tajnou cigaretu či na neustále pletení náramků je tak přirozená, že v duchu podvědomě vytahujete z levé kapsy krabičku Startek a pravou ruku nastavíte před sebe. Hrzánové úspěšně sekunduje Radek Holub alias otec Erik. Dokáže skloubit mužskou autoritu i něžnou toleranci. Z Gustových nových sourozenců čiší největší charisma z Marcely, v podání studentky ročníku hudebně - dramatického oddělení pražské konzervatoře Hany Kusnjerové. Slabším článkem je nahluchlý Podestát Pavla Landovského. Při vší úctě k herci je dobře, že si hledí hlídání kozy a do filmu po svém minivýstupu dále nezasahuje. Únos domů má své „mouchy“, ale celkově působí kompaktně, nejsou v něm hluchá místa. Ze sedaček vás nikdo nebude muset unášet, těch 103 minut si docela užijete a potom si možná při cestě domů někteří z vás položí otázku, zda zahrnují své děti skutečnou lásku. Pokud vám to vydrží co nejdéle, film pak splní svůj účel. () (méně) (více)