Režie:
Edoardo De AngelisKamera:
Ferran ParedesHudba:
Enzo AvitabileHrají:
Antonia Truppo, Massimiliano Rossi, Angela Fontana, Gianfranco Gallo, Marianna Fontana, Toni Laudadio, Peppe Servillo, Gaetano Bruno (více)Obsahy(1)
Siamská dvojčata Daisy a Viola, jimž bude brzy 18 let, žijí na předměstí Neapole. Díky nádherným hlasům vystupují na svatbách a křtech, čímž zajišťují živobytí pro celou rodinu. Jejich otec, který je využívá, aby vydělávaly peníze, je však drží v izolaci od vnějšího světa. Když se jedna z dívek poprvé zamiluje, převrátí se jim život a zjistí, že mohou být od sebe odděleny. (Středoevropský festival italského filmu)
(více)Videa (11)
Recenze (5)
Italové se v tomto případě chopili zvláštního dramatu, které se snaží vyždímat maximální emoce z dvou sester, které jsou od sebe spojeny kusem těla tak, že první, co mě napadne, je otázka, proč je nerozdělili už v dětství, aby mohli mít trošku normální život. Plusem tohoto filmu je sice volba sester – hereček, která se chopila těchto lidsky složitých postav. Koukalo se na ně totiž hrozně hezky a byly takovou čirou esencí italské krásy. Horší už to bylo s ponurým prostředím, ze kterého je cítit jenom smutek, promarněný život a nulová naděje. Na takový film se těžce kouká celých 100 minut. ()
[Scope - 2016] Podobné freakshow opravdu tolik nevyhledávám a tak by se dalo říci, že něco podobného jsem viděl asi poprvé. Samozřejmě tu najdeme několik paralel s jinými filmy. Například snaha o útěk a změnu života dospívajících dívek, jako tomu bylo v loňském Mustangu. Jenže problematiku siamských dvojčat, ještě takto lehce spojených, jsem asi nikde neviděl. Bohužel Indivisibili jsou místy celkem nelogické (především konec) a paradoxně kvalita zpracování podrývá výsledný obraz, jelikož ta chudoba a špína prostě není tolik uvěřitelná, když je film tak kvalitně řemeslně a čistě zpracován. ()
Mučednický příběh siamských dvojčat, která až na prahu dospělosti zjistí, že by mohla být operativně oddělena a žít svobodněji než dosud. Aby byl příběh srdceryvnější, jsou krásné, sympatické a charakterově bezchybné dívky obklopené výhradně zápornými postavami, které je různými způsoby zneužívají a brání jim ve štěstí. Náboženskými motivy prostoupená (a přitom vůči náboženství v jeho krajní podobě kritický) a únikovými „on the road“ scénami párkrát odlehčená tragédie je stejně čitelná jako zlodušské vedlejší postavy, které se od začátku do konce chovají přesně tak, jak byste si podle jejich vzezření a vystupování tipli. Přestože určitým vývojem procházejí pouze ústřední hrdinky, dlouhou dobu trávíme s jejich rodiči, kteří jsou v závěru stejně nesympatičtí jako na začátku a film neprojevuje žádnou snahu o jejich pochopení. Stylistické ozvláštnění v podobě dlouhých steadicamových záběrů à la Sorrentino je pouhou manýrou bez opory v příběhu (nebudeme-li se pouštět do pochybných interpretací v tom smyslu, že sekvence jsou nepřerušované, stejně, jako jsou od sebe neoddělitelné Daisy a Viola). Ve většině ohledu nedomrlý příklad rádoby ušlechtilého festivalového filmu, který neblahé situace svých postav zneužívá jenom k tomu, aby dojímal diváky. 45% ()
Herecké představitelky obou sester jsou moc pěkné, ale herecky už to je horší, a celý film je podle mě prostě slabý. Nešel jsem za těmi emocemi, které to ve mně mělo vyvolat, nebavilo mě na to koukat, a přišlo mi to jako mnohem delší film, než ve skutečnosti je. Samotný námět o siamských dvojčatech mi přišel skvělý, ale jeho zpracování má po mém soudu mnoho rezerv. Divácky je to asi vděčné - sympatie jsou zde rozvrženy dost jednoznačně (zlý otec - gambler, který dcery zneužívá, slabá matka - alkoholička a feťačka, versus 2 sympatické krasotinky, které chtějí žít normální život) - ale osobně mě to minulo, podobně jako třeba z nedávné doby film Mustang, jehož neméně atraktivní hrdinky se podobným způsobem pokusily vzepřít rodičovské autoritě. Myslím, že by mě ten film víc bavil, kdyby šel víc do hloubky a víc se zaměřil na psychologii obou sester a vystižení toho, jaké to je žít ve dvou spojených tělech (výborná mi například přišla scéna, kdy jedna sestra masturbuje, zatímco druhá spí, ale na tváři má blažený výraz - později se divák dozví od postavy doktora, že obě sestry zažívají mnoho společných pocitů, protože sdílí mnoho společných cév). Na můj vkus mi to celé zkrátka přišlo dost povrchní a vystavěné způsobem, který vyvolával až nepříjemný dojem, že takových filmů jsem už viděl spoustu. (Při sledování Indivisibli si například nejde nevzpomenout na skvělý dokument Show!, který sleduje život teenagerské kapely 5Angels pod autoritativním vedením otce jedné z dívek). Rovněž samotné závěrečné rozuzlení mě příliš neuspokojilo - takže za mě spíše bohužel ne příliš kladný celkový dojem. ()
Zlý vtip. Takto zneužiť handicap mi príde necitlivé, vydieračské, až drzé. Kolotočiarsky drzé. ()
Reklama