Režie:
Paul Thomas AndersonScénář:
Paul Thomas AndersonKamera:
Paul Thomas AndersonHudba:
Jonny GreenwoodHrají:
Daniel Day-Lewis, Vicky Krieps, Lesley Manville, Richard Graham, Camilla Rutherford, Jason Redshaw, Cedric Tylleman, Gina McKee, Brian Gleeson (více)Obsahy(1)
Mít šaty od návrháře Reynoldse Woodcocka (Daniel Day-Lewis) znamenalo v dynamické éře obrozujícího se poválečného Londýna úplně nejvíc. Dáma musela mít dostatek peněz, patřičný rodokmen a odpovídající vychování, aby mohla vyrazit na večírek v jeho modelech, které byly vždy unikátní. Status génia si ale vybíral svou daň v podobě Woodcockovy totální emocionální vyprázdněnosti. Odtržen od reality všedního dne, neboť o vše praktické se starala jeho sestra (Lesley Manville), stavěl všechny ženy na roveň krejčovských panen. Měl sice vždy po ruce nějakou milenku či múzu, ale stačilo, aby si ráno při snídani trochu hlasitěji mazala topinku máslem a už se pakovala z jeho života. Když v kavárně v zapadlém přístavním městečku Reynolds objevil stydlivou servírku Almu (Vicky Krieps) a rozhodl se jí nabídnout momentálně uvolněné místo po svém boku, netušil, s čím si zahrává. Tahle zdánlivě neškodná submisivní bytost totiž rychle pochopila pravidla hry a rozhodla se aktivně bojovat za to, aby neskončila jako její předchůdkyně. Situaci jí usnadňuje i to, že se do ní Reynolds zamiloval. Nápor citů se však velmi negativně začal odrážet na jeho tvorbě, a umělcova praktická sestra se proto rozhodne rázně zakročit. (Cinemart)
(více)Recenze (311)
Nit z přízraků je ukázkovým příkladem filmu s očividnými oscarovými ambicemi, což se mu daří hlavně díky přesvědčivým hereckým výkonům (Lewise, Krieps i Manville) a solidnímu námětu. Avšak i přes tyto kvalitní atributy mi na snímku osobně vadilo jeho až příliš rozvláčné tempo a absence více vypjatých scén, ke kterým scénář doslova vybízel. Herecky mě zaujala večeře ve dvou a blouznění v nemoci. Jsem si vědom toho, že jsem byl svědkem hereckého a dobře napsaného koncertu, nicméně jsem nebyl jeho tóny uchvácen a zaujat natolik, abych šel s hodnocením výš. ()
Herci hrají dobře, výprava a kostýmy jsou na úrovni. Štvala mne hudba, ten neustálý klavírní doprovod jak z nějakého koncertu vážné hudby. A chyběl mi příběh. Na tak dlouhou stopáž je to utahané až běda, přitom z toho mohl být hezký hodinový díl do nějakých těch historických britských seriálů. Mělo by to možná i nějakou zajímavost a údernost a neuspávalo každou scénou, kde dlouhé minuty čekáme na tu jednu repliku nebo úsměv, které jí dají určitý význam. Vše plyne zkrátka nezajímavě, bez emocí, bez vtažení do toho světa, ale jednou za patnáct minut dostanete jakous takous nápovědu. Mne to prostě takhle nebaví, přijde mi, že se mnou jako divákem moc nepočítají a jedou si nějakou svoji písničku, ke které mi tají noty, nápěv i text a čekají, že na konci se konečně chytím. ()
Academy Award 2018 nominee. Jediný film z devíti oscarových kandidátů, se kterým jsme se nějak nepotkali a naopak mě dost nudil. Navzdory užasný manýristický kostýmní a hudební stylizaci, navzdory geniálnímu Danielu Day-Lewisovi, navzdory dokonalé studii chorobných vztahů a navzdory filmovému mistrovství všech tvůrců, kteří se na Niti z přízraků podíleli. Snad to bylo proto, že i když mělo jít o zajímavý pulzující Londýn 50. let, nic z něj k vidění vlastně nebylo. Snad proto, že navzdory mému pochopení pro hlavního hrdinu (klidně bych se rozešel - a taky jsem se rozešel - s dívkou, která mě nevhodně vyrušila při práci, byť to myslela dobře) jsem ve vztahově dramatickém závěru jen sledoval dva odlidštěné lidi a nedokázal pro jejich jednání najít špetku sympatie. Druhou půli filmu, kterou tady nazýváte gotickou romancí nebo dokonce gotickým hororem, jsem už protrpěl. Nic takového jsem tu žánrově neviděl - jen jeden vyšinutý vztah dvou vyšinutých lidí. Pro "gotický horor" je to málo, je třeba mnohem víc atributů. Asi v důsledku toho všeho jsem se při sledování dost nudil - a to je prostě něco, co filmu odpustit nedovedu. Netvrdím, že mě nezajímalo, jak to dopadne, ale přijal bych jakýkoli konec bez úplně zájmu. A to je prostě problém. Objektivně dokážu ocenit řemeslné mistrovství všech tvůrců v čele s Paulem Thomasem Andersonem, ale subjektivně Nit z přízraků odsuzuju jako nehoráznou nudu. ()
Nezlobte se na mě, ale po 30 minutách jsem ten film musel vypnout. Na to se nedalo dívat, to byla kolosální nuda. Příběh úplně o ničem. ()
Já akorát mám trochu problém, když film přebere optiku Almy, ale natáčí ho pořád Reynolds Woodcock. ()
Divácky hodně náročný snímek, který skrývá mnohé za za svou silnou vizuální stránkou. Lehce bizarní příběh tažený přes těch 130 minut převážně hereckými výkony hlavních tří postav. Výborná kamera nepodkreslující nijak krásu postav ani scén ani kostýmů, ale zachycujících je reálně. A geniální hudba. ()
Niť z prízrakov? Skôr pohľad na prízraky vzťahov cez pevné lano krajčírsko-návrhárskej profesie, ktoré zaťahuje slučku okolo krku tomu slabšiemu či poddajnejšiemu z partnerov. Je to pekný film, PTA to inak ani nevie, ale zase sa netvárme, že objavil panovačnosť. ()
Dokonalá filmárčina. Príjemná až meditačná hudba nás privádza do Londýna 50-tych rokov k módnemu guru Reynoldsovi Woodcockovi a postupne nás vťahuje do jeho vnútorného sveta. Tento svet je oproti tomu módnemu prioritný. Charakterovou protiváhou je mladá servírka, ktorá sprvu hraje jeho hru a podriaďuje sa jeho náladám, aby sa napokon snažila presadiť si svoj rýdzo ľudský prístup. Na Andersonov snímok je radosť pozerať, všetky filmové remeslá splynuli do úžasného celku. Daniel Day-Lewis v hlavnej úlohe si zaslúži najvyššie uznania. ()
Je v tom mistrovství udělat drama ze vztahu, ve kterém se zdánlivě nic neděje. Návrhář si obsesivně navrhuje a tvoří dokonalé šaty v zajetí svých neměnných rituálů, dokud mu nepadne zrak na nejprve poddajnou servírku, aby jí doplnil na místo svých věčně obměňovaných milenek, které se právě uvolnilo. Tichá dívka ale umí zabojovat, že by docent Smotlacha zíral. ____ Návrhář si žije ve výlučném exkluzivním prostředí jako zajatec své práce a jen ritualizovaných vztahů, a přestože vypadá, že si v tom lebedí, evidentně, možná aniž by si sám přiznal, ho to svazuje. Je poslední, kterého by někdo mohl obvinit, že prahne po nebezpečí, přesto to tak je. Ale dokáže své touze dát průchod jen nenápadně zběsilou jízdou ve svém autě. Když mu vstoupí do života dívka, která představuje smrtelné nebezpečí, je polapený. S jakou samozřejmou krutostí si ona na svoji vzdornou oslavu Silvestra vezme první šaty, které jí ušil! ____ Patologický vztah vzájemné závislosti tyhle dva nejspíš naplňuje, a tak spolu budou žít šťastně až do smrti, která může nastat kdykoliv dívka neodhadne míru. ____ Je to starý příběh, Pygmaliona asi taky šokovalo, když jeho socha začala mluvit a jednat samostatně. ()
Málokdy se mi stane, že bych filmu od samého počátku fandil bez nějakého konkrétnějšího důvodu. Na Phantom Thread jsem se ale tak těšil, že jsem neočekával nic jiného, než absolutní filmovou bombu. A jak to tak bývá, přehnaná očekávání přinášejí zklamání. V tomto případě ale naštěstí nijak závratné. Daniel Day-Lewis je magický herec a pod taktovkou PTA se dostává do vskutku neuvěřitelných hereckých poloh. O to větší škoda, pokud bude Phantom Thread jeho opravdu poslední film. Formálně vše parádní. Z precizní střihové skladby je jasné, že PTA dokáže natočit přesně takový film, jaký natočit chce. Můj problém a vlastně i to mé zklamání souvisí s vyzněním a záměrnou žánrovou nevyhraněností. Jak řada ostatních popisuje, Phantom Thread je chvílemi drama, jindy černá komedie, aby se za chvíli zdálo být psycho hororem. A právě ta možnost nahlížet na film mnoha způsoby, číst v něm pokaždé trochu něco jiného a třeba i plně nepoodkrýt všechny jeho skryté významy je pro mě v tomto konkrétním případě něčím, co mi spíš kazí radost ze samotného filmu, než abych Andersona obdivoval za schopnost natočit vrstevnaté dílo. Takže ačkoliv strašně moc fandím každému jednotlivému stehu Andersonova precizně horečnatého výtvoru, nemůžu se zbavit nepříjemného pocitu, že mi něco schválně skrývá, a že se mi to nelíbí. 7/10 ()
Rozumiem všetkému, ale nepomôžem si - nezaujímali ma. A to je Day-Lewis u mňa No.1 a na Vicky Krieps po tomto filme už nezabudnem a rád ju niekedy uvidím znova. Nehovoriac o mojom vzťahu k filmom o takýchto vzťahoch a ich variáciách. V tomto som sa ale rozplynúť a stratiť nedokázal. Možno, keby to Anderson celé vyrozprával z pohľadu Woodcockovej sestry, tak by to získalo nejaký ten priestor naviac, nadhľad, dynamiku...? Neviem. ()
Hmmm, tak tentokrát jsem si evidentně vybral špatný film. Špatný pro mě. Nudil jsem se přímo epicky, už tak pomalé tempo příběhu ještě více zpomalovaly dlouhé záběry bez jakéhokoliv děje, ve kterých tak maximálně zavrzaly dveře, stopáž snímku pro mě byla za těchto okolností vražedná/ uspávající. Za celou dobu na mě zapůsobil jen výkon Daniela Day- Lewise a vydařené kostýmy. ()
Daniel Day-Lewis, jeden z nejlepších herců naší doby se ve svém posledním hereckém počinu spojil s režisérem Paulem Thomasem Andersonem, aby spolu vytvořili vybroušené filmové evangelium, jež svou nepoddajností, svou celkovou hloubkou, vyzněním a hudbou nemá ve světě filmu téměř obdoby. Na snímku Phantom Thread Vás vyjma výše zmíněných atributů zaujme i kamera, která se se všemi možnými i nemožnými detaily doslova "mazlí", přičemž Vás chtě nechtě stále více vtahuje do zvráceného, pedantského a staromládeneckého života postavy Daniela Day-Lewise, který zde, jak je jeho zvykem, předvádí skutečné herecké mistrovství. Téměř bez dechu jsem "hltal" jeho repliky a gesta jeho těla, stejně jako jsem byl uchvácen pomalým, chce se říci, že až lenivým vyprávěním postavy s mimikrami skvělé Vicky Krieps. Užíval jsem si zavedené tempo a vyvážený balanc mezi žánry, jakožto i melancholický, místy až tklivý hudební podklad. Režisér Paul Thomas Anderson zkrátka stvořil pravý filmový diamant, který je zároveň i brilantním vyvrcholením kariéry Daniela Day-Lewise, který tímto odchází z pomyslného jeviště se vší parádou a velkou šancí dostat Oscara. Výborná práce! „I want you flat on your back. Helpless, tender, open with only me to help. And then I want you strong again. You're not going to die. You might wish you're going to die, but you're not going to. You need to settle down a little.“ ()
Niť z prízrakov nakoniec pôsobí ako možno najväčšia “podšívka” Andersonovej tvorby, ktorá svoje prednosti neprezentuje tak excesívne ako predchádzajúci Skrytá vada, ale využíva ich veľmi podprahovo a, ako sa hovorí, “medzi rečou”. Niť z prízrakov je akoby naozajstnou skrytou vadou postupne sa vyplavujúcou na povrch. Pokračujeme tak v už 20 rokov nastolenej línii. A tentokrát veľmi úsporne a “divácky”. viac na: http://25fps.cz/2018/phantom-thread/ ()
Obávám se, že to je jedno z těch melodramat, které bude nepochopeno natolik, že získá vysoké hodnocení. Já bych v tom jinotaje nehledala a jednoduše prozradím, že se mi film moc nelíbil. Láska mezi ústřední dvojicí byla z mého pohledu neláska - podivná vazba dvou psychotických lidí. V popisu kategorie tedy chybí údaj: psychologický (i když přesnější by byl žánr: psychiatrický). Nicméně uznávám, že má film charakteristický a dobře padnoucí název. ()
Nevídaně rozporuplný dojem. Tak nějak vlastně nevím, jestli jsem se díval spíš na drama či komedii nebo jestli v tom byla nějaká hlubší pointa či to prostě jen vykreslovalo vztah dvou lidí. Vlastně ani nevím, jestli se mi to líbilo nebo ne - bylo to jak na houpačce. Co však vím naprosto jistě je to, že herecké výkony byly výborné a nejvíc jsem se bavil u "hlučných" snídaní... :) ()
Natočené je to dobre. Herecké vedenie je presné a bez najmenšieho zaváhania. Greenwoodova hudba vypĺňa priestor tými najmelodickejšími skladbami. A PT Anderson je tu v najlepšej forme. Otázkou zostáva. Sú takéto filmy ešte hodné diváckej pozornosti? Je naozaj táto šablóna vzťahových príbehov v zaujímavom prostredí, kde sa sťahuje slučka vzájomnej manipulácie hodná ešte divákovej pozornosti? Je Niť z prízrakov film, ku ktorému sa budeme vracať ako je tomu v There will be blood, alebo Boogie nights? A úprimne si myslím, že nie. Film má svoje kvality, ale nemá presahy. Je pevne ukotvený v režijnej vízií, ktorá ale neprináša nič nové. Oproti Inherent Vice je to výrazne zlepšenie, ale ľúbivosť, silnú pointu alebo výrazný moment tu nečakajte. Od určitého momentu je jasné, že PT Anderson len manipuluje. Ale chýba tomu hravosť, nadhľad a akási naivita jeho skorších filmov. Phantom Thread je chladný, odťažitý a v tejto svojej póze neprekonateľný. Ale analyzovať, obdivovať, reflektovať ním asi nič nebudeme. ()
for jonathan demme....a vicky krieps - kde boli hlasy všetkých hlasujúcich v awards season? Strčiť daniela day lewisa, jediného herca s troma oskarmi za hlavný mužský herecký výkon, do vrecka a absolútne ho zatieniť? WOW! A Anderson je teda pán niekto, totálna autorská sloboda. A pre mňa ambivalentný pocit, ktorý trvá i deň po projekcii...a o to mu snáď šlo...PS: že by životný príbeh DDL? ()
"Každé umění je dobré, kromě nudného." ()
Dílo Paula Thomase Andersona, nominované na Oscara v šesti kategoriích včetně nejlepší film a režie. Potěšila mě i nominace za skvostnou hudbu mého oblíbence Jonny Greenwooda z kultovních Radiohead. Sošku si film odnesl za kostýmy Marka Bridgese, vcelku oprávněně, jelikož to bylo o fiktivním špičkovém návrháři Reynoldsi Woodcockovi, kterého kongeniálně ztvárnil odcházející Daniel Day-Lewis. Pomalý film z atmosféry Londýna padesátých let odehrávající se v prostředí tehdejší společenské smetánky nechá brilantně vystihnout charaktery všech hlavních postav a je to osvěžující snímek v záplavě všech těch akčních monotématických počinů. Nejen před držitelem tří Oscarů smekám. 5/5. https://www.youtube.com/watch?v=xgXKdKQojTA ()
Reklama