Režie:
Juraj JakubiskoHudba:
Wiliam BukovýHrají:
Jiří Sýkora, Jana Stehnová-Čechová, Vlado Müller, Miriam Kantorková, Mária Sýkorová, Viktor Blaho, Zdeněk Týle, Jiří Stehno, Robert Krásný (více)Obsahy(2)
Portrét mladého umělce ve středním věku. Celovečerní debut Juraje Jakubiska, jedné z nejvýraznějších osobností slovenské kinematografie, je tragikomickou výpovědí o pocitech a životních vyhlídkách muže, jenž se nachází v příslovečné polovině života. Malíř Juraj, slovenský malíř žijící v Praze, si po své třicítce uvědomí, jak bezcílně dosud žil, jak se plánovitě vyhýbal všem závazkům a povinnostem. Ve vztahu k blízkým lidem, zejména k bratrovi Andrejovi, který je pilotem, si Juraj postupně ujasňuje žebříček hodnot. Snad je to právě bratrova smrt, která Juraje přiměje k pokusu začít žít lépe... (Česká televize)
(více)Recenze (55)
Chaos v duši neukotveného chlapa na prahu středního věku podaný adekvátně chaotickou formou. Zajímavá kamera (na DVD ze sady „3x Juraj Jakubisko“ degradovaná mizerným neanamorfním přepisem). Moc hezká role Jany Stehnové s mluveným projevem tak podobným Janžurce, až jsem místy přemýšlel, jestli ji náhodou nedabovala (a taky že jo, jak tak koukám do zajímavostí). Celkem vzato to méně pamětihodné z české nové vlny, i když s názvuky pozdějších Jakubiskových trademarkových poetizujících postupů (ale i stejně typického pozérství). ()
Ta "nepříjemná přeexponovanost" má zajímavý efekt: podobně jako třeba v Podivnější než ráj se jednotlivé postavy pohybovaly v bílém prázdnu, zde se v něm přímo ztrácejí nebo splývají se svým okolím, často tak vytvářejíc dojem jakoby ve filmu ani neexistovaly. "Ale nic na mě není vidět." ()
Filmy o (relatívne) mladých ľuďoch, hľadajúcich samých seba, svoje miesto vo svete a spriaznenú dušu nie sú pre každého. Na jednu skupinu môžu pôsobiť ako oslava lenivosti a nízkeho sebauvedomenia, pre tú druhú veľmi osobnú tému. Mne sa viac páčili pasáže s Vladom Mullerom, ako s hlavnou postavou, tým sebavedomejším z dvoch bratov. Už z princípu si tento herec ukradne celé plátno vždy pre seba. Jakubisko sa v rozvoľnených a symbolmi naplnených Kristových rokoch viac inšpiruje Francúzmi, v debute samozrejme ešte nemôže byť tak autorsky rozoznateľný. Možno vám bude pripadať, že je oproti Truffautovi buď viac odvážnejší, alebo menej kvalitný. Mne najviac tento film pripomenul Bludičku Louisa Malleho, podobne film, ktorý rozhodne nie je pre každého. ()
Myslím, že na Jakubiskově celovečerním debutu (Kristove roky, 1967) se dá krásně demonstrovat přínos, ale i problematičnost dravého, neohlížejícího se mládí (v tomto konkrétním případě personifikováno nikoliv pouze v osobě J. J., ale částečně i v poetice československé nové vlny) pro tvůrčí proces. Na straně aktiv: mládí si dělá věci po svém, je neklidné, hrozí explozí, nenechává se ničím spoutávat, zdá, že je pro něj cokoliv možné - v případě tohoto konkrétního filmu vskutku nelze přehlédnout jeho pozdvihující, extravagantní styl (obraz a zvuk, jež byste jinde horko těžko hledali). Bohužel: bývá toto mládí - zřejmě ruku v ruce s ohledáváním nových výrazových možnosti - mnohdy krapet narcistní, dokáže si zalíbeně prohlížet (tj. tématizovat) pouze samo sebe a své bolesti, což je škoda. Vpravdě hodnotná, o čemsi důležitém vypovídající díla se dle mého skromného úsudku rodí v odstupu, v rozbití ega, z výstupu ze sebe sama do sdíleného světa, nejsou vposledku toliko autoterapií a individuální sebereflexí, jakožto spíše čímsi, co je principiálně jako relevantní zkušenost otevřeno všem, kdo se nebojí naslouchat. 60 % ()
Místy až nepříjemně přeexponovaný Jakubiskův celovečerní debut natočený přesně v duchu a v intencích tzv. Československé nové vlny, silně autobiografický, plný příznakové poetiky a dobového ,,bláznovstva". Příběh mladého výtvarníka, který (ještě stále či znovu?) hledá své místo v životě, ale koneckonců i sám sebe... Malíře Juraje měl prý původně hrát Josef Abrhám, který na poslední chvíli ale tuto roli odmítl, a tak Juraj (ta podobnost jmen není náhodná) Jakubisko obsadil budoucího emigranta (taktéž příznačné pro osudy představitelů ,,nové vlny") Jiřího Sýkoru, herce, který byl v té době docela v kurzu, dnes už je ale spíše zapomenut... Kristove roky - první příznaky počínající krize středního věku... Reflexe, která je v umění odrážejícím skutečný život, nezbytná... S tou Jurajovou se ale příliš neztotožňuji... Mimochodem, nejen sekvencí úvodních titulků předběhl Jakubisko dobu o hodně notný kus ... ,,Jo, život je boj..." ()
Galerie (5)
Zajímavosti (11)
- Kameraman Igor Luther dostal pokutu za nedostatečnou kvalitu kamery – úředníci neměli smysl pro umělecký záměr přeexponování černobílého materiálu. Tento efekt přitom použil pár let před Kristovými roky ve svém režijním debutu rovněž Jurij Iljenko. (garmon)
- Postavy obou bratrů jsou rozpůleným alter egem samotného Juraje Jakubiska. To on sám původně studoval grafiku a na vojnu narukoval k výsadkářům. (hippyman)
- Jane Stehnovej (Jana) prepožičala svoj hlas Iva Janžurová. (Raccoon.city)
Reklama