Režie:
Fred WaltonKamera:
Donald PetermanHudba:
Dana KaproffHrají:
Charles Durning, Carol Kane, Rutanya Alda, Colleen Dewhurst, Tony Beckley, Carmen Argenziano, Rachel Roberts, Ron O'Neal, Dick Warlock, William Boyett (více)Obsahy(1)
Jill Johnson je mladá středoškolská studentka, která si přivydělává hlídáním dětí. Jednoho dne hlídá děti doktorovi Mandrakisovi a jeho manželce. Během večera ji začínají obtěžovat záhadné telefonáty. Buď se v nich neozývá nic, nebo se jí tajemný hlas zeptá, jestli zkontrolovala děti. Jill se zdá, že volající ví o každém jejím pohybu a začíná propadat panice. Ve strachu se obrací na policii, které se podaří zachytit poslední tajemný telefonát a zjistit, že tyto hovory pochází zevnitř domu. (Chatterer)
(více)Videa (1)
Recenze (52)
Hrozně přeceňovaný film založený na populární americké městské legendě o hlídačce dětí a vrahovi v domě. Čekal jsem něco na způsob ČEKEJ DO TMY, tj. napínavou minimalistickou hru kočky s myší na jednom místě jen pro dva herce, respektive jednoho herce a jeden hlas (jako v remaku), ale to jsem si naběhl. V tomto duchu se odehrává pouze příjemně atmosférická úvodní dvacetiminutovka s hlídáním dětí a sípáním do telefonu, jenže po ní přichází skok o několik let dopředu, kdy chycený vrah z úvodní scény vezme dráhu z blázince, zdlouhavě obtěžuje jakousi starou rašpli (nikoli po telefonu) a v patách má bývalého poldu, co ho tenkrát zavřel a který si ho nechává opakovaně proklouznout mezi prsty. Tahle debilní část, v níž se vrahova neodbytnost brzy stává nechtěně komickou, bohužel zabírá víc než půlku filmu a dobrá tečka na závěr (telefonát do restaurace), kdy se film zase vrátí do módu úvodní scény, to už nevytrhne. Ve srovnání se starším BLACK CHRISTMAS to nemá šanci. Televizní sequel z roku 1993 jede podle stejné šablony a je drobet lepší, i když vrah v něm paradoxně vůbec netelefonuje a remake z roku 2006 konečně natahuje hlídání na celou stopáž, ale bohužel ji naplňuje nudou. ()
Čekal jsem nějakou průměrnou kriminálku, ale to jsem se zase jednou šeredně mýlil. Jak píše můj oblíbený uživatel zelenáč, When a Stranger Calls, je dílem svébytným, pro mě však skoro dokonalým. Až na mě dýchla jakási nostalgie, kterou, aby jeden dnes v podobých filmech hledal, jako jehlu v kupce sena. Když k tomu připočtu hlavní, hereckou trojici, je vymalováno. Na první pohled, nesourodí, ne nějak extra pohlední lidé, ale spolu s jednoduchým příběhem a hlavně strhujícím koncem, je to přesně ten zobáček, na mém dnešním hodnocení. Zlatý sedmdesátky, to já říkám furt. ()
Remake se nepovedl (a to i přesto, že se to nejlepší na originálu v něm přetáhlo na celou stopáž), ale tohle je vážně pecka. I když se budete bránit, to dusné intro vás prostě sežere a vyplivne po nějakých pětadvaceti minutách. Atmosférický mrak se poté na chvíli rozpustí, ale díky hlavnímu záporákovi je to pořád mrazivý thriller. Závěr ale opět šlape a vám bude strašně líto, že netrvá déle. Zkrátka fajn kousek a úspěch (při rozpočtu 800 tisíc vydělal 21 milionů) mu nejde nepřát. Zajímavostí ještě budiž, že Walton natočil v devadesátých letech pokračování se stejnými tvářemi. ()
Kto si ako prvý pozrie remake z roku 2006 a až potom originál z roku 1979, bude asi značne prekvapený, nakoľko scenáre sú veľmi odlišné. Kým originál (ktorý sa mi nepáčil) je o pátraní po šialenom vrahovi a úvodnému home invasion teroru patrí len prológ, remake (ktorý sa mi páčil) túto skvelú pasáž natiahol na celovečernú minutáž – a urobil dobre. Teror babysitterky šialeným anonymom je určite stokrát pôsobivejší, mrazivejší a šťavnatejší, než nudné pátranie po vrahovi na úteku. Remake sa ďalej mohol pochváliť parádnou atmosférou, sympatickou hrdinkou, solídnym magorom, viacerými pekne hnusne napínavými momentami a v neposlednom rade úžasným domom a jeho okolím. Originál nič z tohto nemá (až na odporný moment, v ktorom policajt babysitterke prezradí, že anonym telefonuje priamo z domu). Horko-ťažko 40%. ()
Film se rozpadá na tři části a každá je jiná. Žel. Prvních dvacet minut by se napětí v prázdném domě dalo krájet a každé zazvonění telefonu donutí i diváka trochu nadskočit úlekem. (Pravda, zpětně to nebude trochu dávat smysl v některých drobnostech, ale who cares?). Druhá část je ve stylu „město honí vraha“, resp. zde břichatý detektiv, a je otázkou, proč uprchlý psychopat vlastně čeká tak dlouho na posledních dvacet minut, které jsou alespoň pro mne opět zdařile rozehrané, ale v jisté chvíli ztratí napětí, nevím proč, přišlo mi to spíše už takové parodické. Ale celkově to není špatný film - noční prostředí města, jednoho baru, bezdomovců, to vše vytváří zvláštní atmosféru, škoda jen, že ten příběh není moc propracovaný a nenabídne nosnější zápletku. Tahle by vystačila na středometrážní televizní díl nějakého seriálu. Jinak psychopat mi hodně připomíná typově českého herce Svatopluka Matyáše. ()
Galerie (28)
Zajímavosti (20)
- Úvodných 20 minút filmu je číslo 28 v rebríčku 100 najstrašidelnejších filmových momentov na Bravo Channel a bežne je v rebríčkoch označovaná táto fráza za jednu z najdesivejších úvodov v histórii hororových filmov. (Arsenal83)
- Rozpočet byl 800.000 dolarů. V kinech film vydělal přes 21 milionů dolarů. (Chatterer)
- Film je rozšírený remake krátkeho filmu The Sitter (1977), ktorý zhruba zahŕňa prvých 23 minút tohto filmu. (Arsenal83)
Reklama