Režie:
Jaromil JirešScénář:
Pavel FialaKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Vadim PetrovHrají:
Jana Brejchová, Jan Kanyza, Tomáš Holý, Vlastimil Hašek, Evald Schorm, Andrea Čunderlíková, Karolina Slunéčková, Markéta Fišerová, Petr Bednář (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Trojici hlavních postav tvoří letecký mechanik Michal, módní návrhářka Marie a desetiletý Honzík, kteří tvoří zdánlivě šťastnou, spořádanou a dobře si žijící rodinu. Michal chodí se synem pouštět letecké modely, zatímco matka pracuje na svých návrzích a víkendy tráví společně na chalupě u rybníka. Do poklidného vztahu se však začnou vkrádat první okamžiky neklidu, vyvolávané zejména pracovním vytížením ctižádostivé Marie. Právě připravuje kostýmy pro hru režiséra Jílka. Je to její první práce pro divadlo a protože se chce v tomhle oboru prosadit, je pro ni výsledek důležitý. Těžce nese, že její návrhy nebyly přijaty s nadšením, a pomalu se začíná dostávat do časové tísně.
Situace se neustále zhoršuje a vyvrcholí hádkou přepracované ženy s manželem, při které vyjde najevo, že Honzík je adoptovaný. Ani jeden z manželů netuší, že chlapec nespí a celou hádku slyší a rozhodne se místo školy hledat svou pravou matku. U rodičů rostou obavy a podezření, že Honzík něco z jejich hádky zaslechl, tomu se daří úspěšně tajit své cesty po dětských domovech. Michal unavený věčnými hádkami a napětím stráví noc s kolegyní Danou, Marie z poznámky třídního učitele o cestách do Brodu pochopí, že Honzík všechno ví. Rodina se ocitá v krizi...
(oficiální text distributora)
Recenze (51)
Adoptovat takovýho nevychovanýho a protivnýho fakana, jakym byl Tomáš Holý, tak ho půjdu do toho dětskýho domova vrátit sám. Jana Brejchová zahrála svou roli věčně spěchající, stárnoucí módní návrhářky výborně. Kanyza zdatně sekunduje. Čunderlíková sice nic moc nezahrála, ale aspoň je hezká a netváří se celej film jak na vlastnim pohřbu jako v Nemocnici na kraji zkázy. A Tomáš Holý? Kdykoliv se tahle protežovaná "dětská hvězda" objeví na obrazovce, otevírá se mi nůž v kapse. Jinak film je o tom, že harant se dozví, že je adoptovanej a snaží se vypátrat svou biologickou matku. ()
Kdy je ta správná doba na to říct dítěti, že je adoptované? Na to bohužel neexistuje jednoduchá odpověď, protože nejde o jednoduchou otázku. Film měl ukázat psycholigickou stránku celé věci a to, co to provede se všemi zúčastněnými, když si někdo pustí pusu na špacír v návalu emočního tlaku. Nemám ráda, když Tomáš Holý hrál ve vážnějších rolí, ale zase to dakazuje jeho všestranost. Tenhle film je takový zvláštní nebo spíše divný a utahaný. ()
Mrzí mě, že film se soustředí příliš na vnější napětí (podané hudbou, kamerou a expresivními hereckými výrazy, zvláště Brejchové), místo na vnitřní psychologické vyjádření postav. Proč je postava Brejchové tak strašně ambiciozní? Je postava Kanyzy skutečně pořád dětsky rozverná, nebo nedospělá, či si to vše uvědomuje a je jen jenom nezodpovědná? Všechny tyhle možnosti jsou jen naznačeny, ale žádná pořádně prokreslená. Navíc film honí zbytečně moc zajíců - divadlo, adopce, příroda, vztahy - sice by asi hlavním tématem měla být ona adopce, ale k provalení dojde až v půlce filmu a vlastně se zdá, že jako by se nic neděje. Jsou zde občas dobré dialogy a zajímavé postřehy, film má zvláštní, zasmušilou atmosféru, je fajn vidět Evalda Schorma, ale celkově pro mne poněkud nudnější průměr. ()
Tento méně známý Jirešův film má obrovskou přednost v nenahraditelném dětském herci Tomáši Holém, taktéž v silném rodinném tématu a poetických záběrech kamery. Malému Honzíkovi, stejně tak většinou i nesnadnému rozhodování ze strany Marie (hodně zajímavá Jana Brejchová) dokáže divák vesměs porozumět, složitý vztah mezi klukem a adoptivní matkou i Mariin vlastní svět kreativní práce módního návrhářství v divadle se tu podle mě povedlo dostatečně vykřeslit. U náhradního táty a občas vůbec ve vztahu obou manželů už ale jakoby psychologie pokulhávala a ostatní postavy se tu jen zběžně bez většího vykřeslení různým způsobem volně míjely, z nichž některé volně načrtlé epizodní linky s milostními vztahy ve svém plochém pojetí spíše trochu brzdí hlavní děj. Taktéž trochu zamrzí absence pořádného zakončení u některých výrazných dějových motivů (SPOILER: Honzíkovo věčné hledání maminky, končící taktéž nejasně ukončenou scénou v archivu). *** Přestože vypadá, že lze toho hodně Útěkům domů vytýkat, dávám nakonec slabší 4 hvězdičky, protože v tom nejlepším, co ten film nabízí, a sice citlivě podaném dětském / rodinném příběhu, funguje skvěle a dost na mě zapůsobil, jak z pohledu Honzíka pravidelně hledajícího možná nejen mámu, ale i větší lásku, silnější pouto, tak i z pohledů rodičů v nesnadném dilematu. Na postavách a jejich psychologii by šlo ze strany scenáristy určitě zapracovat, ale svou atmosférou a rozehraným příběhem se mi přes všechny mínusy ten film hodně líbil a měl pro mě své kouzlo. [70%] ()
Škoda, že některé situace vyznívají hodně nevěrohodně, hlavně když Honzík (Tomáš Holý) hledá v kojeneckém ústavu odpověď, kdo je jeho pravá matka a zároveň ho tam jde hledat jeho adoptivní matka (Jana Brejchová). A takových náhod nebo divných situací je tam více a akorát kazí dojem z jinak kvalitního psychologického dramatu. Ale takové už filmy Jaromila Jireše jsou. ()
Galerie (2)
Zajímavosti (2)
- Blažena Holišová a František Řehák si zde zahráli manželský pár, stejně jako i ve filmu Kdo hledá zlaté dno (1974). (Ganglion)
- Jana Brejchová (Marie) si zahrála matku Tomáše Holého (Honzík) už v trojici filmů Pod jezevčí skálou (1978), Na pytlácké stezce (1979) a Za trnkovým keřem (1980). (flyer.nick)
Reklama