Režie:
Jiří SvobodaScénář:
Jiří SvobodaKamera:
Marek JandaHudba:
Jiří ChlumeckýHrají:
Ondřej Vetchý, Miroslav Donutil, Zuzana Stivínová, Lenka Vlasáková, Viktor Preiss, Tomáš Töpfer, Petr Štěpán, Vítězslav Jandák, Ondřej Malý, Jan Novotný (více)Obsahy(1)
Příběh muže, který dokázal uskutečnit sen o samostatném státě navzdory monarchii i snahám uchýlit se pod křídla carského Ruska, a který také napsal text prvního zákona nově vzniklého Československa. Ve filmu se názorově střetnou Kramář a Rašín, přesto se oba sejdou v jedné vězeňské cele a nakonec i ve vládě nově vzniklé republiky. S tou bývají nejčastěji spojováni Tomáš Garrique Masaryk a Edvard Beneš, zatímco další, neméně důležité osobnosti, zůstávají v jejich stínu. (Česká televize)
(více)Videa (2)
Recenze (126)
Je moc dobře točit takové filmy. Své historii dlužíme tisíce kilometrů filmového pásu. A té moderní nejvíc. Spekulovat jak a proč byly ty které scény natočeny zrovna tak, co bylo vybráno co vypuštěno, to je koneckonců námět pro diskuzi, kterou má film vyvolat. Abychom všichni hledali, zajímali se. V každém případě- jména z učebnic oživly, dostaly tvář a jsou zapamatovatelná. A to je oč tu běží. Miroslav Donutil podal vynikající výkon. 80% ()
Zvlášť s ohledem na téma moc pěkné kino. Hlavně ale zajímavé- pro mě tedy každopádně. Mám mizernou paměť, všechno se mi to časem zase vykouří z hlavy, ale mohl bych si aspoň chvíli pamatovat, co tehdy panu císaři stačilo k tomu, aby někoho nechal popravit... Opravdu jsem netušil, že byla monarchie tak útlocitná. Přitom by možná stačilo, kdybych dával větší pozor u Švejka. Každopádně to bylo poučné a přitom záživné, pan Svoboda umí. ()
Zatím nehodnotím, ale nevím, jestli vydržím u dalšího dílu až do konce. Přijde mi, že dávat takovýto tv film v neděli večer jako hlavní program na ČT1 je zcestné. Jedná se zde o konání výrazných politických osobností, o důležité události pro československý národ během 1. světové války, které jsou však známy menšině lidí. Přesto nejsou dost dobře vysvětleny. Zpracování je navíc poměrně nudné a celý děj táhne p. Vetchý. Nevím, jestli nešlo vybrat na p. Kramáře jiného herce než Donutila. Mám pocit, že na ČT je vidět téměř denně v různých pořadech. Už mi dělá vůbec problém mu Kramáře věřit a některé scény mi přišly až tragikomické. Kdyby raději někdo vytvořil srozumitelný hraný dokument o těchto osobnostech s úplně jinými, ne tolik známými, ale také dobrými herci, a pořad běžel na ČT2, alespoň pro mne by to byla zajímavější forma. Doplňuji, že ve 2. díle mi opět některé scény přišly tragikomické a okolnosti atentátu byly vysvětleny opravdu mizerně. P.S.. NA POSLEDNÍ FOTCE V GALERII je Martin Finger a ne Ondřej Malý. Již opraveno. ()
Vůbec nerozumím tomu, proč seriál neměl tři díly, s tím že ten poslední by ukázala činnost Rašína v první vládě. V tomto případě to mělo skončit vznikem republiky a ne tím epilogem neb to působí zmatečně. První díl mě moc nevzal, nebyla tam divácka přísada dramatičnosti událostí, takový bezkrvený dokumentík, ovšem druhej díl to je jiná káva, hodně se mě líbilo to zaměřená na chování spolustraníků když byl K+R v kriminále, možná by tam chybělo i víc dialogů mezi Rašínem a Kramářem, protože Mirek Donutil i Ondra Vetchý byli hodně dobrý. U Ondry při jeho vztahu k naší zemi nepochybuji, že tuto roli studoval velmi pečlivě a Mirek Donutil se mě líbí víc a víc. Hrozně se těším jak zahraje Gustava Husáka. ()
Galerie (296)
Zajímavosti (10)
- V jedné ze závěrečných scén, kdy Alois Rašín (Ondřej Vetchý) píše první československý zákon, hraje jeho manželka Karla (Zuzana Stivínová) na klavír skladbu „Nessun Dorma“ z opery „Turandot“ od Pucciniho. (majky19)
- Premiéra filmu byla stanovena na 28. 10. 2018, na 100. výročí založení Československé republiky. (Jurkodak1)
- Natáčení probíhalo mj. i na zámku Josefa Hlávky v Lužanech (Nadace "Nadání Josefa, Marie a Zdeňky Hlávkových). (jungewolf)
Největší slabina tohoto filmu je zároveň největší slabinou českého filmu vůbec: nemáme vynikající herce, máme jen ty dobré. Slavní čeští herci, zejména ze zde představené generace, které režiséři vrací neustále na plátno jak pejskovu jitrničku, nejsou ochotni stát se svými postavami, a pokud už ano, nejsou k tomu patrně disponováni tak, jak by bylo pro dosažení plného efektu záhodno. Stačí srovnat se zcela řadovými filmy francouzskými, německými, britskými, americkými… Známé tváře ale i zcela průměrní herci jsou v každém filmu někým jiným, když se díváme na detektiva Johna Rivera, nevidíme Stellana Skarsgarda, když sledujeme příběhy Catherine Cawood, nevidíme Sarah Lancashire, jak hraje Catherine Cawood, její příběh prožíváme jako příběh zdrcené matky, která si nese svůj kříž, že existuje nějaká skutečná Sarah Lancashire při sledování vůbec nevnímáme. Ovšem zde je to přesně naopak – stále vidíme Vetchého, jak hraje Rašína, Donutila, jak hraje Líbala nebo Kramáře, jsou to pořád hrající herci, kteří poutají naši pozornost sami sebou, nikoli svými postavami. Jejich příběhy jsou příběhem Vetchého, který hraje Rašína, nikoli příběhem Rašína, který myslí jako Rašín, a z jehož prezentované existence vnímáme emoce, které v tu chvíli Rašín cítí. Vetchý je přitom v každé roli nesmírně snaživý, což je nutno maximálně ocenit, ale zjevně pro zásadní role tohoto formátu, které jsou bohužel jeho oblíbenými, postrádá talent, případně čas, přičemž obojí je možné – jak je ovšem vidět v některých případech, jiní to i se stejným časem k nastudování zvládnou s mnohem větší působností – z takových je v tomto filmu v drobné roli zastoupen vynikající Plesl, jiným takovým případem je samozřejmě snad náš nejlepší herec vůbec, Karel Roden, který ale ty známé postavy naší historie nemůže pochopitelně hrát všechny… ;) Ta zdejší rotující hrající většina působí, jako by je zajímalo to, jak budou v roli vypadat, nikoli jak bude vypadat jejich postava. Některé ženy jako Mme Stivínová jakoby tento aspekt dováděly do extrému – jako by se celou dobu dívaly na sebe do zrcadla a kontrolovaly se, zda jim ty dobové kostýmy sluší, jako by jim záleželo výhradně na tom, jestli se v nich a v roli budou líbit – jako ony samotné. Herci v Čechách se nestávají svými postavami zčásti patrně ze skutečné neschopnosti, ale z části samozřejmě i proto, že večer musí být na představení na Vinohradech, zítra na muzikálu v Dolní Lhotě, a tak dále a tak dále, aby si zajistili určitý finanční standard. To však není omluva. Jsem si naprosto jistá, že pod nepropustnou krustou této herecké honorace se skrývá, a občas je nám divákům dáno do ni nahlédnout, nemalý zástup opravdu schopných herců, kteří mají bohužel v Čechách málo možností uplatnění svého talentu, a tak doufejme, že do věku postav typu Rašína dozrají alespoň díky koprodukcím evropským a světovým mimo naše hranice. „Lehce snaživý“, to je asi výraz, kterým bych charakterizovala tento snímek nejpříhodněji. Hluboké emoce a velkofilm s tímto přístupem vykřesat z žádného scénáře možné není. Jakkoli by si to příležitost stoleté státnosti jistě zasloužila. () (méně) (více)