VOD (3)
Obsahy(2)
Vraťte se do světa dvou realit: každodenního života... a toho, co se za ním skrývá. Aby Neo skutečně poznal sám sebe, musí znovu následovat bílého králíka do Matrixu. Neo už samozřejmě ví, co má dělat. Co ovšem netuší je, že Matrix je nebezpečnější než kdy předtím. Déjà vu. (Magic Box)
Videa (3)
Recenze (1 200)
Prvý Matrix je kultová klasika, ktorá doteraz vôbec nezostarla, jeden z najlepších predstaviteľov akčného sci-fi žánru vôbec, pokračovania mi už dejovo prišli trochu zbytočné, ale stále sú to dostatočne kvalitné filmy s výbornou akciou a parádnym vizuálom, ktoré si rád občas pozriem. K tomuto znovuoživeniu značky som radšej pristupoval trochu s rezervou, nečakal som, že príbehovo ešte dokáže po predchádzajúcich dvoch dieloch zaujať, ale zase stále je to Matrix, čo je pre mňa skutočný pojem a nakoniec som z filmu úplne nadšený, nečakal som, že ešte dokáže prísť s takouto kvalitou. No úvodné minúty to teda vôbec nenaznačovali, vzhľadom na štedrý rozpočet to pôsobí akciou a vizuálom dosť béčkovo, ďaleko za celou trilógiou, ale potom si ma to už začalo získavať, takže na prvý dojem určite netreba dávať. Ale predsa len práve tomuto vôbec nerozumiem, celá trilógia sa vyznačovala výrazne nadpriemernou akciou, ktorá predčila väčšinu konkurencie, ale tu mi prišlo, že ju všetci zúčastnení doslova odflákli. Choreografia, kamera, strih a aj triky sú sotva priemerné a o nejakej nápaditosti sa tu vôbec hovoriť nedá, skôr sa len odkazuje na akčné scény hlavne z jednotky. Jedine finále na motorke ma bavilo zaujímavým využitím bežných ľudí, celkom drsný nápad. Takže akcia je tu rozhodne sklamaním. Ale pre mňa Matrix nikdy nebol primárne akčný film, skôr ma zaujímali tie zvyšné prvky a toto už teda vyšlo. Tu si dali na scenári skutočne záležať a poriadne sa vymyká tomu, čo je vo vysokorozpočtovej produkcii bežné. Ako samostatný film to moc nefunguje, ale pre fanúšika série a hlavne tej jednotky si to už neviem predstaviť lepšie. Film je zložený z troch odlišných tretín, prvá na štýl jednotky opäť postupne odkrýva tajomstvá tohto univerza, ale zároveň si z toho celého trochu uťahuje, paroduje pôvodné diely, ale aj celý systém. No všetko to bezchybne funguje a ten humor to seriózne pátranie po pravde vôbec neruší. Druhá tretina ukáže, čo sa všetko za tie roky zmenilo, takže film sa aspoň nedrží stále v rovine jednotky, ale je z toho aj plnohodnotné pokračovanie, no a záverečná už dá väčší priestor Neovi, Trinity a ich vzťahu, takže ja ako fanúšik série si tu vôbec nemám na čo sťažovať. Chváliť môžem aj postavy, hlavné duo Keanu Reeves a Carrie-Anne Moss už samozrejme trochu zostarli, ale stále im charizma nechýba a páči sa mi, ako sa ich postavy posunuli. Yahya Abdul-Mateen II našťastie nie je ten istý Morpheus, ale iná postava s podobným významom, ale zahral to dobre. Najväčším plusom je asi Jessica Henwick ako Bugz, ktorá to ťahá aj samostatne, agent Smith sa konečne trochu posunul a našťastie nemá ani toľko priestoru, aj kvôli nemu už tie pokračovania boli slabšie, jeho príbeh bol v jednotke uzavretý, ale stále ho tam naťahovali a pritom mu nič zaujímavé nevymysleli. A k tomu ešte zostarnutá Niobe, malá indka z Revolutions, ktorá už dospela a ich postavy ma aj na tom malom priestore bavili a časť z obsadenia si režisérka priviedla aj z jej skvelého seriálu Sense 8 a ich rád vidím. Takže ešte aj na tých postavách si tu dali záležať. Technicky ma tu trochu sklamalo, že tento najnovší Matrix vizuálne pôsobí až moc obyčajne, predsa len celá trilógia má špecifickú atmosféru a vizuál, čo mi tu trochu chýbalo, ale pri druhom pozretí mi to už nevadilo a je mi jasné, že ani pri tých ďalších. Takže síce som to hlavne po tých otrasných recenziách vôbec nečakal, ale ja som z tohto nového Matrixu nadšený. Jednotka je samozrejme lepšia, ale obe pokračovania sú určite o dosť slabšie. Jedine tá akcia ma trochu mrzí, ale tu na nej nikomu nezáležalo, príbeh a postavy sú bez výhrad, druhýkrát som si to už užil od prvej do poslednej minúty a našiel som si aj viacero pekných nostalgických a emotívnych momentov ako Morpheova socha, pre mňa jasné plné hodnotenie a ďalšia klasika hodná mnohých pozretí. Skvelý film. 87% () (méně) (více)
Zase nám ožili, tentokrát v novém veletoči událostí z říše, která je jen udržována, jako představa, aby lidé poslušně žili!?! Wachowski jsou opravdu extrémy, s tou nápaditostí až za hranu absurdna na ně v současném světě snad nikdo nemá! Nicméně akční scény působí dosti vyčpěle a dialogy až nudně, ale ty "návraty" a originalita příběhu tu jsou, takže na nedělní večer. Nicméně, čtyři díly dostatečně stačí, už bych se do tohoto Světa vracet rozhodně nechtěl!!! ()
Z "reálný svět je iluze?" do "Matrix je iluze?" a možná zase zpátky, přičemž zásadním zůstává umění iluzím vládnout. Třeba i iluzím diváka, kterej se napřed tetelí radostí/nebetyčně se nasírá při úvodní dekonstrukci Matrix trilogie, aby se pak vracel/nevracel ke starým dobrým známým. Tenhle film je podvraťák, kterej kouše svý praotce do zadku a zároveň nepopírá, že má jejich geny; funguje jako glosa, satira, variace a zároveň dává v kontextu univerza smysl + plynule na něj navazuje, přestože to kdekdo nevydejchá. Není to win-win, ale je to dobrý! Bavil jsem se - možná i proto, že mě stará trilogie zase tolik nebrala a řadím se k sortě lidí, kteří opakovaně koukaj jen na jedničku. Edit. Vyprchalo rychle, škoda. ()
Matrix: Déjà vu. Nečekaně mě to bavilo, dokonce víc než kdysi trojka. A to přes to, že jde o jakýsi přízračný poloremake, který postrádá vizuál původní trilogie, revoluční nebo aspoň wow efekty (nedostaneme pořádně ani ty staré) i akční orgie (akce je tu tragicky nevýrazná) ani Fishburnea s Weavingem v jejich ikonických rolích. Pořád ale na člověka dýchne ten mýtus, romance Nea a Trinity a bavily mě všechny ty odkazy, posuny a metakomentáře i Harrisův záporák. Žádná revoluce, jen nostalgie a blockbusterová podivnost roku. ()
Galerie (62)
Zajímavosti (26)
- Manžela Tiffany (Carrie-Anne Moss) hraje režisér Chad Stahelski, který má na svědomí akční sérii John Wick s Keanu Reevesem. (NiWi)
- První film ze série Matrix, který je natočen digitálně, na rozdíl od prvních tří filmů. (ČSFD)
- Po závěrečných titulcích je k vidění krátká potitulková filmová scéna. (Rominator)
Po všech těch letech se vracet zpět do Matrixu. Sen, který se zdál po závěru Matrix Revolutions mnoho let stejně bláhový jako svého času hraný návrat do světa předaleké galaxie Star Wars. Od závěru kultovní trilogie uteklo již téměř 20 let. Režiséři původního filmu Larry a Andy Wachowští za tu dobu prodělali změnu pohlaví, jejich další filmy Speed Racer, Atlas mraků či Jupiter Vychází se ovšem popularitě Matrixu nevyrovnali. Lana a Lilly později nabídky od studia Warner Bros. ohledně návratu do světa Matrixu pravidelně odmítali. Vše je ovšem ve finále jinak a k Matrixu 4 s podtitulem Resurrections se vrátila alespoň jedna ze sester Lana. Ta se dle svých slov nemohla vyrovnat s odchodem rodičů a tak v zármutku alespoň vymyslela zápletku o tom, jak se Neo a Trinity vrátili zpět mezi živé a k návratu do světa Matrixu tedy nakonec svolila. Její sestra Lilly sice poté dala přednost seriálu Work in Progress, scénáře k Matrix Resurrections se ovšem kromě Lany chopili také David Mitchchell a Aleksandar Hermon, kteří s Wachowskou již spolupracovali na seriálu Sense8. Už tehdy bylo jasné, že se v rámci čtvrtého Matrixu do stejné řeky nevstoupí. Nikdo ovšem nemohl čekat, jak moc velký odklon nás ve finále čeká. A že vznikne rozhodne velmi speciální blockbuster. Zvěsti o tom, že Matrix Resurrections rozdělí diváky jsou rozhodně pravdivé. Jde totiž o velmi zvláštní film, který předchází pověst naprosté meta záležitosti. Zpočátku to přitom působí, že se Lana Wachowski vydá směrem takové sedmé epizody Star Wars a bude především odkazovat na známé scény a reflektovat je. Jenomže pak dojde k zásadnímu odhalení, které ukáže, že Wachowski nabídku na film přijala proto, aby si zároveň mohla utahovat z klišé o současném fungování Hollywoodu, dojení slavných značek a o tom, že originální nápady jsou možné mrtvé. Ta nostalgie tam přitom pořád je, spíše než snaha o emocionální dojetí je ve filmu cítit i snaha dělat si srandu z oné nostalgie. Matrix Resurrections je prostě odvážný a především speciální film. Ve všem dobrém i špatném toho významu. Spousta věcí, především poté v návaznosti na původní trilogii vlastně v rámci scénáře nedává naprostý smysl. V jistých momentech dokonce Matrix Resurrections působí jako fanfikce. Fanfikce fanouška, který se odmítl smířit s osudy Nea, Trinity či Smitha a řekl si, že je ve svém pokračování přivede zpět k životu. Bez detailního spoilerování se vlastně cokoliv rozebírá těžko, bez spoilerů se dá ovšem říct, Wachowski v jistých ohledech i dost možná porušuje pravidla, která se svou sestrou před dvěma dekády stavěla. A celé to vlastně ve finále shazuje osudovost celého Matrix Revolutions. Wachowski se v tomhle ohledu utrhla ze řetězu. Opět rozšiřuje mytologii, představuje pochopitelně nové postavy a též se vizuálním pojetím zcela odklonila od původní trilogie Matrix. Dává to smysl, už po finále Revolutions a restartu Matrixu přišel Matrix o svůj zelený filtr. V součtu ovšem nejde pouze o absenci zeleného filtru, ale také o to, že Matrix vlastně v součtu přichází o vše, co ho kdysi dělalo Matrixem. Vracet legendární filmový ikony do světla reflektorů není lehká disciplína a Matrix Resurrections to jen potvrzuje. Nejhorší je ovšem to, že z celého uchopení Wachowské není úplně cítit pocit někoho, kdo rád ten známý svět a postavy oprašuje. Její tvůrčí motivace možná skutečně spočívá především v satiře na současný Hollywood. Háček ovšem spočívá, že onou satirou je Matrix Resurrections především v první polovině, v té druhé se definitivně vrátí do ryzích blockbusterových vod, představuje svět Matrixu dekády po závěru Revolutions a vlastně pokračování směřuje směrem, který by možná uvítalo, co nejvíce fanoušků. Jenomže je tu pořád mnoho ale. K Matrixu Resurrections se bohužel nevrátil Yuen Woo-ping, strůjce choreografie bojových scén v původní trilogii Matrix a několika ikonických akčních momentů, které celou sérii dokázali definovat a dodnes dokážou čelisti donutit k pádu. Matrix Resurrections postrádá jedinou uspokojivou akční sekvenci, nejvýrazněji tím trpí finále. Vlastně i střih akčních scén působí docela nepřehledně. Po vzpomínce na spousty těch skvělých akčních momentů tohle vyloženě zamrzí. Matrix Resurrections v součtu skutečně pracuje s divokou zápletkou, která se pořád snaží být částečně meta, zvláštním způsobem používá archivní záběry z původní trilogie (opravdu až příliš) a v součtu skutečně zabíjí onu osudovost původní trilogie. Další komplikovaně uchopenou věcí jsou herecké výkony. I ty herecké výkony totiž v jistých momentech působí na hraně parodie, kdy je ovšem možné, že i tohle je součástí hry. Otázky nad tím, zda Matrix Resurrections brát vážně či nikoliv se tím akorát prohlubují a udělat si v tom pořádek je v průběhu obtížnější a obtížnější. Zvláště, když to ve srovnávání první a druhé poloviny působí, že to dost možná neví ani Lana Wachowski sama. Wachowski nedokáže představit nové oslňující postavy, i Jessica Henwick jako zastupitelka nové generace v součtu působí dosti nevýrazně, především proto, že Wachowski pořád preferuje starou gardu. Ať už se starými či novými tvářemi. Staré postavy se vrací a někdy zůstává rozum stát. Jako nad tím, co se tady proboha děje se Smithem. Problém přitom není v tom, že by náhrada za Hugha Weavinga v roli Smitha Jonathan Groff nepředváděla slušný výkon. Problém je v tom, že po uzavření Smithova osudu v Revolutions je tohle tak trochu studená sprcha, kdy se Smith chová tak trochu jinak než minule a v součtu vlastně jeho přítomnost působí tak trochu podivně. O návratu Lamberta Wilsona v roli Merovingiana je poté rovnou škoda mluvit a divákovi nezbyde nic víc než prosté WTF. K proti typu obsazenému Neilu Patrickovi Harrisovi se poté jen sluší dodat, že by Harris již nikdy neměl hrát vážně míněné záporáky. V tomhle ohledu je ovšem skutečně načrtnutá zajímavá hra s divákem. Už v onom meta odkazování na Hollywood zazní, že Matrix 4 musí být šílenější a za pochodu servírovat WTF momenty. Matrix Resurrections tak předpovídá vývoj sama sebe, skutečně sází WTF za WTF. Ať už částečným návratem Morphea do hry, vysvětlením existence Nea a Trinity či vysvětlení toho, o co se tentokrát hraje.Původní trojice filmů Matrix přitom též byla v mnoha ohledech absurdně střelená a přitom zvládla servírovat funkční filozofické myšlenky, celé ovšem jako by to v rámci Resurrections fungovalo o poznání méně. Je to skutečně střelené, zároveň to pořád servíruje myšlenky nad smyslem existence. Postava Thomase Andersona si v tomto filmu vyloženě prochází krizí středního věku, romantická linka Nea a Trinity poté skutečně dokáže alespoň něco vzbudit. Velkou roli tu sice hraje ona nostalgie, setkání Mesiáše a jeho vyvolené ovšem přeci jen po letech pošimrá na duši. V Matrix Resurrections se vlastně nakonec o moc nehraje a pořád působí zbytečně. S klidným srdcem ho tudíž člověk může ignorovat a maraton Matrix série končit u Matrix Revolutions. Případný zájemce si bude moci maraton prodloužit právě o Resurrections, právě ten ovšem shazuje onu významnost události celé původní trilogie. A Matrix Resurrections tak ve finále půjde ocenit jenom jako specifický blockbuster, který si jde po své vlastní ose. Zda je to dobře či špatně je poté otázka na dlouhou debatu. Matrix Resurrections rozhodně není obyčejné pokračování. V rámci hollywoodské produkce patří velmi pravděpodobně mezi ty nejspecifičtější za hodně dlouhou dobu. Sledovat návrat do světa Matrixu ovšem působí stejným dojmem jako vidět ženu, kterou člověk neskutečně miluje, současně jí ovšem uspokojuje jiný muž a její sledování tak působí hořkosladce. Ano, tak trochu zvláštní přirovnání, ovšem naplno všeříkající. Kdo na Matrix Resurrections vyrazí jako na velkolepý návrat původního Matrixu prohrál předem. Měl by spíše očekávat specifický návrat do známého světa, který nebude pro každého, v jistých ohledech ho ovšem rozhodně bude muset ocenit každý. I proto, že podobný film nejspíš jen tak znova nevznikne. Jak bych ovšem osobně u původní trilogie neváhal se spolknutím červené pilulky, tady bych mezi červenou a modrou váhal velmi dlouho. Ten film se mnou ovšem něco rozhodně emocionálně udělal. Už ho v životě nechci vidět, rozhodně ovšem toho, že jsem ho viděl nelituju..... () (méně) (více)