Režie:
Aki KaurismäkiScénář:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHrají:
Timo Eränkö, Kari Heiskanen, Asmo Hurula, Sakari Järvenpää, Sakari Kuosmanen, Dave Lindholm, Mikko Mattila, Pate Mustajärvi, Tuomari Nurmio (více)Obsahy(1)
Druhý Kaurismäkiho film je príbehom Pekka a pätnástich Frankov, ktorý sa rozhodnú opustiť Helsinskú štvrť Kallio, aby začali nový život o 5 kilometrov ďalej v pobrežnej štvrti Eira. Prežívajú sami i v skupinách, niektorí umrú, niektorí sa stratia a pôvodný cieľ je stále v nedohľadne. (ČSFD)
Recenze (32)
Totálna klubovina, úlet, bizár. Povesť Akiho najradikálnejšieho filmu je na mieste! 14-členný gang Frankov vyráža do ulíc Helsiniek za akýmsi vyslobodením s cieľom dostať sa na druhú stranu mesta, kde ich čaká vyargumentovane lepší život. Všetko je to tak absurdné a jedinečné zároveň. Je to obsahovo bordel, ale každý tvorca sa hľadá a Aki čoskoro svoj rukopis vycibril do polohy, v akej ho zbožňujeme. Tu máme rock´n´roll a odkazy na Taxikára, gangsterky či noirové osudové ženy.Pre mňa boli navyše okrem čb kamery skrášlením aj starostlivo vyberané lokácie s geniom loci. Za mňa spokojnosť! ()
Potká Frank Franka a ptá se ho: Neviděl jsi Franka? Kaurismäkiho černobílá směsice punkové revolty, surrealistických vybočení z normálu a pocty prokletým dekadentním duším. Parta chlapů jménem Frank opakuje stěhování národů v prostoru jednoho města. A narozdíl od dávných kmenů má mnohem nižší úspěšnost, protože město je plné nástrah a země zaslíbená dost možná ani neexistuje. Pod komediální krustou dříme celkem deziluzivní sociální výpověď o nemožnosti a směšnosti revolty a úniku z bezútěšného života na okraji. Jev tom cítit jistý diletantismus, který ale ladí s výpovědí. Takže jediným problémem je, že silných situací v tom filmu není na rozdávání. Aki se zastřeluje. ()
Frank: "Očul si, čo o nás píšu na čsfd?". Frank: "Nie.". Frank: „Tak, počúvaj. Tieto slová som z komentárov vystrihol." Frank: "Hm?" Frank: "Podľa nich sa dostaneme do Eiry. Vysnenej časti mesta.". Frank: (Mlčí). Frank: "Alebo keď nie do Eiry, tak inde, napríklad do Estónska.". Frank: "Tak dávaj." Frank: Anarchia vo všetkých podobách. Svojrázna komédia o 15. mužoch, putujúcich Helsinkami. Z periférie Helsínk sa banda ošuntelo nahodených dospelých mužov v plnej sile a slnečných okuliaroch vydá do centra mesta. Fínsky Godard. Film vznikol bez scenára. Punková revolta, surrealistické vybočenia z normálu. Frankovia ako jeden muž kecajú, lúpia a obťažujú druhých. Bez ladu a skladu trávia čas v centre mesta. Šibnuté skeče s kritickým rozmerom. Geniálnosť. Kto sa niekedy stratil v centre mesta, vie o čom Kaurismäki rozpráva. Niekoľko nezabudnuteľných scén a humoru až na pôjdu. Režisér si uťahuje z Fínska, spoločnosti, noiroviek, gangsteriek i Taxikára. Všetky postavy majú svoje špecifiká, takže sa v nich nestratíme. Absurdná jazda plná zbytočných úmrtí, nesplnených snov a cool týpkov. Úsporné, niekedy až minimalistické herectvo. Podivné vtipy, pri ktorých sa váš mozog otriasa rehotom, hlasivky sú v kľude. Looserpunk film. Buď som sa smial, alebo neveriaco krútil hlavou. Kto rozchodí toto, tak pre neho žiadny z nasledujúcich Kaurismäkiho filmov nebude nestráviteľný. Hor sa chlapci za preludom slobody! ()
Patrně nejodvážnější, ale i nejodtažitější Kaurismäkiho snímek, jenž je holdem trojici francouzských básníků, absurditě, flanérství a uvolněné imaginaci, která s gangem neurvalých Franků vtrhla do centra černobílých Helsinek. Hravé i vážné, komické i tragické, svižné i unavené. Vymetači barů, bister a hotelových pokojů, rivalové i spojenci, Frankové jako jeden muž loupí, klábosí a obtěžují ostatní. Jeden muž a jeho zmnohonásobená šance uniknout diletantství vlastního života vzpourou plnou anarchie, která, jak už to bývá, končí nevalně za jejím prahem. ()
Už před dvěma lety jsem viděl v rámci Challenge Tour jinou černobílou komedii té doby od Akiho Kaurismäkiho. Teď jsem si tak nějak s ještě horším výsledkem potvrdil, že se s tvůrcem a jeho vkusem humoru naprosto míjím. Komedie většinou hodnotím dle toho, zda dokážou pobavit a do jaké míry, v případě opravdu dobré zábavy nemusí mít nutně obsáhlou myšlenku. Dobrá komedie ale může naopak i rozesmát jen velice mírně a naopak něco důslednějšího sdělit. Zde jsem se bohužel nebavil a nechce se mi s pocity mírného otrávení pátrat po tom, zda to celé dění plné absurdního konání undergroundové partičky (mytí rukou v mláce, vození se na přední kapotě auta, jízda na motorce podél baru a pod.) má v sobě kromě snahy o ukázku svobody bez hranic ještě nějaký další hlubší smysl. Tento způsob komedie se mi zdá poněkud nešťastným... Ale naštěstí se mi líbila hudba a za tu dávám celou jednu hvězdu navíc. 35% (viděno v rámci "Challenge Tour 2020" – 30 dnů se světovou kinematografií) ()
Deset z deseti kamarádů by mi na tento film řeklo, že větší pí... už dlouho neviděli, ale já říkám - GENIÁLNOST SAMA... 12. 4. 2010 - 95% ()
Finský Godard. ()
Dvě hvězdy a víc ani ťuk! Pro tuhle svéráznou "komedii" o patnácti stejnojmenných mužích toulajících se nočními Helsinkami jsem nějak nenašla pochopení. Film spíš pro mužské obecenstvo. ()
Správně. ()
Ono je to asi tak. Zapnem film, pozerám sa na neho a na konci zostáva ten nevypovedaný pocit, že vlastne prečo. S Kaurismäkim len začínam, ale tento jeho autorský debut ma moc za dušu nechytil. Čo sa mu nedá uprieť je nápaditosť. Putovanie skupiny Frankov, hľadajúcich niečo čo sa nájsť nedá, je samo o sebe zábavné. Funguje tu absurdný humor a všetky postavy majú svoje špecifiká, takže sa v nich nestratíme. To považujem za veľké plus. Zároveň mi príde Kaurismäkiho vykreslenie prostredia strašne blízke. Hotelové izby, nočné mesto, tajomné zákutia bez života uprostred betónových budov a rieky mi niečím lahodí. Ale celkovo mi tento puzzle absurdít a snáh o definovanie jednej spoločnosti a jednej generácie, neprišiel úplne najvďačnejší. Ale tým, že je to krátke je to celkom znesiteľné dielko. Som každopádne zvedavý na jeho ďalšie filmy. ()
Kaurismäkiovská balada o patnácti mužích, kteří se všichni jmenují Frank, a anglicky mluvícím Pekkovi, kterému zřejmě trochu hráblo z Taxikáře. Z periferie Helsinek, kde je už nesnesitelně otravují zlé důchodkyně, ulice jsou přeplněné rozjívenými dětmi a psy, a autobusy jezdí narvané a ještě pozdě, se tahle banda dospělých mužů v plné síle, černých brýlích a ošuntělých ohozech vydá do centra města. Tam se snaží protlouct, jak se dá, někdo sám, jiní ve skupinkách. Moc se jim ale nedaří a pomalu strádají hladem a zimou. Jak se kdo ze svízelné situace dostane, už uvidíte sami. Snová scéna jejich fiktivního koncertu je zřejmě již předzvěstí pozdějších Leningradských kovbojů. Jinak klasický Kaurismäkiho styl a humor, jeho oblíbená hudba, filmové narážky, celkově ale trochu nevyvážené. ()
Kdo se někdy ztratil v centru, tak ví, o čem Aki Kaurismäki mluví. ()
Omlouvám se tímto všem, kterým se to líbilo, já u toho dvakrát usnula... ()
Skvělá absurdní jízda plná zbytečných úmrtí, nesplněných snů a cool týpků, kteří se shodou náhod všichni jmenují Frank. Cosi mezi švihlou komedií, noirem, gangsterkou a typicky seversky pesimistickou road-movie. Originální zábava plná nečekaných situací. ()
LFŠ 2011 | Hned druhý Kaurismäki je nadnesené, šíleně vtipné béčko o epické a symbolické cestě čtrnácti Franků za lepším životem. Režisér si střílí z Finska, společnosti, noirovek, gangsterek i Taxikáře. Z diskuze po projekci snímku: "Kde jste vzal nápad na tento film?" Kaurismäki: "Jaký nápad? Děkuji za hezký večer." ()
"Je možné, že jste se při točení tohoto filmu inspiroval gangsterky?" ...asi nemůžeme všichni pokládat tvůrcům inteligentní dotazy. Tenhle film trochu vybočuje ze stylu tvůrce. Jedná se o mnohem zběsilou a praštěnou komedii, která si diváka drží od těla skrze nepřehlednou záplavu postav se stejným jménem a cílem. Tím se děj redukuje na sérii praštěných skečů s kritickým rozměrem. Stylově se zde kříží roknroll a noir - zde jako kabát pro oslavu chudoby, přitroublosti, odměřenosti, hladu, chlastu a tak. Nevím jestli je to skutečně takový průser (jak říkal režisér), nebo jenom jestli mi ten druh komedie není blízký, ale já se příliš nebavil. Což neplatí o jiných filmech tohoto režiséra. ()
První Kaurismäki, který mi nesedl. Jeho koncepce mi přišla nedokončená a nevyvážená a absurdní humor hodně syrový. Tento snímek prostě ovlivňuje anarchie ve všech podobách a jde podle mě o nahodilý sled zvláštních událostí bez příběhu. Takže dám přednost raději jeho vyzrálejším dílům. Slabší 2hvězdy. [ PŘÍBĚH: X /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 2 /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 1 (3*MAX) ] ()
Film plny absurdnych situacii, v ktorom Helsinki hraju samostatnu ulohu. Herci sa len falakju odnikial nikam a film nema poriadnu dejovu liniu. Axom rozchodil toto - a pre mna len dobry priemer - tak rozchodim aj dalsie Kaurismakiho diela : 60 % ()
Jednoho dne se gang 14 Franků rozhodl opustit depresivní Helsinky. Někteří ale při té cestě do 5 kilometrů vzdálené Eiry umřeli, jiní se naprosto ztratily a na svůj původní cíl jaksi zapomněli. Celé je to strašně absurdní, včetně několika nápadů a úspěšně se z toho stává komedie, u které jsem sice záchvaty smíchu neměl, ale k pousmání to bylo. Do toho zde máme Kaurismäkiho skvělou kameru, skvělé herecké výkony a celkově ten film i docela baví (i když ve finále už působí trochu zdlouhavě). Celkem se mi to líbilo, akorát fakt nevím, jestli tím Kaurismäki chtěl něco říct nebo ne. Ono ten děj k něčemu směřuje (a pokud jo, tak bych byl radši, kdyby ten film končil předposlední scénou), ale to zpracování zase vypadá, jakoby šlo jen o absurdní komedii. Nevím. Tak jako tak, špatný ten film rozhodně není. 4* ()
kterak systém svobodného ducha zabíjí (ale klidně to mohlo být i něco jiného) ()
Reklama