Režie:
James GrayKamera:
Hoyte van HoytemaHudba:
Max RichterHrají:
Brad Pitt, Tommy Lee Jones, Ruth Negga, Donald Sutherland, Liv Tyler, Kimberly Elise, Loren Dean, Donnie Keshawarz, Sean Blakemore, Bobby Nish, John Finn (více)VOD (5)
Obsahy(2)
22. století. Umělá inteligence je integrována do všech průmyslových odvětví, Měsíc a Mars jsou kolonizovány, lidmi osídlené satelity obíhají kolem Neptunu, nejvzdálenější planety sluneční soustavy. Na Zemi se staví nová babylónská věž. Je to anténa, jejíž konec dosahuje až do vesmírného prostoru a která má sloužit k vyhledávání inteligentního mimozemského života. Tým budující tuto obří stavbu vede Roy McBride (Brad Pitt). Astronautem se stal díky svému otci (Tommy Lee Jones), jenž byl velitelem výzkumné expedice projektu Lima. I jejím úkolem bylo pátrat po vyspělém mimozemském životě a před dvaceti lety zmizela kdesi v hloubi vesmíru. Nyní je Země postižena řadou nečekaných katastrof, které zasáhnou i stavbu obří antény. Americké zpravodajské služby se domnívají, že Royův otec stále žije a ohrožení Země má původ v explozích, ke kterým dochází u planety Neptun a souvisí s projektem Lima. Roy je vyslán na vesmírnou misi vedoucí přes Měsíc a Mars až k vnějšímu okraji sluneční soustavy, aby zde otce našel. Jeho cesta však odhalí tajemství zpochybňující samou podstatu lidské existence a jejího místa ve vesmíru. (Cinemart)
(více)Recenze (996)
Zařekl jsem se, že budu dávat každému podobnému filmu, který bude mít zvukové efekty ve vesmíru, dvě hvězdy, bez ohledu na zbytek aspektů filmu. Tak jsem tady. ()
Škoda té druhé půlky. Takhle je to jen další spotřební kousek. ()
genialne paradne vesmirne scifi Pitt klasicky top herec ()
Moc pěkné, propracované a opravdu pohodové sci-fi. B. Pitt už řádku let dokazuje, že dokáže levou zadní utáhnout film a tento není výjimkou. Nejde o žádnou ultra pecku, ale fakt dobře se na to koukalo. Potěšil i T. L. Jones, už ho dnes moc často nevidíme. Což se dá říct i o L. Tyler, u které mrzí, že nedostala více prostoru. Akční scény v jiných gravitacích bezchybné! ()
Jsem moc rád, že jsem se nenechal odradit poměrně nízkým hodnocením na CSFD. Jedná se napínavou one man show v podání Brada Pitta. Pokud ovšem čekáte akci za akcí a výbůch za výbuchem, tak budete nejspíš zklamáni. Jedná se o pohled do duše jednoho astronauta, jehož otec byl a je legendou. ()
Opravdu film na odpočinek a meditaci, který rovněž slouží ke kochání se z vesmírné nádhery. V dnešní době jsou takovéto pomalé filmy raritou a příjemnou změnou, takže hodnotím vysoko. ()
Nuda a jako sci-fi brak, moc kecani a astronautiky. ()
Je tu napsané, že je to podobné Prvnímu člověkovi, ale to mi vůbec nepřišlo - jasně, Ad Astra se snaží převzít to nejlepší z mnoha sci-fi vesmírných filmů, od Mise na Mars, Red Planet, přes Interstellar, Gravitaci až po The Sphere. Výsledkem ovšem není nějaký sci-fi blockbuster podobný něčemu, ale velmi zajímavé depresivní, ponuré psychologické drama až thriller (pochopitelně se sci-fi prvky, které ovšem vůbec nejsou relevantní pro film) o vztahu otce a syna a všech jeho důsledcích. Co se mi líbilo nejvíc je to, že je to one man show Brada Pitta (druhá super role v jednom roce, po Tenkrát v Hollywoodu) - trochu mě zaráží americká přístupnost PG-13, přišlo mi to jasně R-kové (hold ty filmy jsou čím dál drsnější- třeba scéna s opicemi). Celkově to bylo zajímavější (úžasná úvodní scéna, spousta relativně nečekaných zvratů, a pochopitelně zajímavý konec), než jsem čekal, ale na druhou stranu to nebylo až tak dobré, jak jsem čekal. Co se týče těch nej sci-fi výprav do deep space, měly úplně jinou atmosféru- tady byla taková hutná, dusná až depresivní (možná něco jako v Sunshine)..Tajně jsem doufal ve 100%, na to mi to nevyšlo, ale i tak - viděno v kině ve 2D (eng.) a velmi solidních...95% ()
Ten úžasnej vizuál je zavražděnej některejma fyzikálníma kravinama. Ty kraviny jsou tak velký, že jsem půlhodinu po filmu o hvězdu stáhnul hodnocení. Přitom kdyby si tvůrci dali stejnou práci, jakou si v osmašedesátym dali tvůrci 2001, a podpořili to moderníma trikovejma technologiema a taky se vysraly na ty voiceovery, mohl to bejt skvělej pomalu vyprávěnej masterpiece. Takhle je to jen smutně odbytý líbivý scífko. ()
Nějak nemůžu dát vyšší hodnocení. Od filmu jsem prostě čekala víc. Žádná pořádná zápletka ani akce. Spíš se jednalo o psychomonolog hlavního hrdiny. Který se na chvíli rozhodl sejít z cesty, aby dokončil, co původně ani neplánoval začít. ()
Strašne sa to ťahaloooooooooooooooooooo. ()
V podstatě souhlasím s komentářem uživatele POMO. Film svou sílu dozajista má, ale v některých pasážích se chová, jak kdyby nevěděl, čím vlastně chce být. Rozhodně skvělý vizuál i pěkná akce, ovšem kromě dvou zajímavých myšlenek se tu neobjevila vyloženě žádná velkolepá scéna, která by se stala legendární. Scéna setkání otce a syna rovněž bez emocí - vyšuměla do prázdna. Film svou sílu má v psychologické rovině a nutí přemýšlet, vím, že na ty čtyři by to i bylo, ovšem můj celkový dojem nakonec zůstal na lepších třech hvězdách. 70%. ()
Malinko zklamání pro scifi nadšence, kterému je to při čekání na film z vesmíru až líto. Nedávno sme se přesvědčili jak jde zasněné a hloubavé dívání do kamery panu Goslingovi a nyní v podobné roli to jde i Bradu Pittovi. Ke hvězdám je snímek zvolený spíše na vnitřní jiterní pocity hlavní postavy nežli vše okolo. Vlastně se ani moc informací nedozvíte o tom všem ve světě a vesmíru, ve kterém se příběh odehrává. Hrdina se ve vizuálně podařeném kabátku dává na cestu za svým otcem a cestou naráží na překážky. Bohužel je to ve své podstatě jednoduchá příběhová linka s psychologickou omáčkou bez chuti. Tak strašně se vám snaží přiblížit myšlenkové pochody astronauta v dlouhých scénách až vám vlastní mozek říká dost už nechci. Těžko se přilne k figure a tudíž škoda, další odysea s hlubším smyslem se nekoná. 65% ()
Ad Astra je přesně ten typ filmu, které dostává dobré hodnocení za dobrou kameru, herce a hudbu... příběh je poněkud slabý a nosný děj nosným dějem prostě nemůže být v takové časové délce. Řekl bych, že takovému filmu by se tudíž hodila konverzačka, scénář ale vsází spíše na bezduché monology citově plochého člověka. Je zde znát nějaký psychologický vývoj postavy a následné citové rozbřednutí při setkání s otcem, ale to je vlastně vše, co film nabízí. Ta výplň v podobě cestování po Měsíci je dost trapná a film degradovala. Zastávka na Marsu byla zajímavá, člověk očekával, jak se tedy dostane ještě dál, co mu otec vzkázal. Pro mě je to spíše vizuál než film s dějem. Brad a Tommy to zahráli skvěle, jen je škoda, že když už tam někdo promluvil, tak to příliš nestálo za zapojení mozku. A takový bonus, u Neptunu jsem cítil opravdu pocit obrovské samoty a pocitu obrovské vzdálenosti. ()
Brad Pitt musí letět na konec Sluneční soustavy a zpět, aby se rozhoupal a zavolal své ex. 50% ()
Ako môže byť niečo také dobré zároveň také nudné? Občas sa mi stane, že zaspím na gauči pred telkou, no v kine sa to deje vo výnimočných prípadoch a práve preto musím žiaľ označiť film s názvom "Brad Pitt vo vesmíre" ako príšerne nudný. Prekrásne scenérie, pseudopoetický a filozofický nádych no pri milióntom spomalenom zábere s ťahavou sláčikovou hudbou si poviete, na čo vlastne všetko toto? Príbeh úplne jednoduchý, až by sa vedel vtesnať do minúty. Ale o ten tu evidentne nejde. Ja som ho ale potreboval. Pokiaľ budem mať večer problém zaspať, pustím si soundtrack z Ad Astra. ()
O Ad Astře můžete číst jako o sondě do duše astronauta, jenž se vydává až na konec naší sluneční soustavy, aby se tam znovu shledal se svým otcem, který kdysi dávno opustil svou rodinu, aby hledal mimozemský život. Celé to na papíře zní dobře i první diváci to přirovnávali k Interstellaru, což jsou však vysoké mety, kterým Ad Astra rozhodně nedosahuje. Zdá se mi, že první diváci se nad filmem nedokázali moc zamyslet a odhalit nedostatky, které se skrývají za mlžnou pózou vesmírné odysei s intelektuálním přesahem. Proto se o něm mluví jako o snímku, který "zpochybňující samou podstatu lidské existence a jejího místa ve vesmíru". To se však absolutně neděje. V popředí toho filmu ve vztah syna, jehož psychologický profil je zprvu poměrně zajímavý. Je též špičkou ve svém oboru, ale zdá se být poměrně odcizený. Svá trápení nejdřív skrývá, když se ho optají na názor k otcově odchodu, ale později během putování prázdnotou pronese, že právě kvůli otcově odchodu si nedokáže vybudovat citové vazby k jiným lidem, chce otce zachránit a jakoby do něj vkládal nějaké naděje k vykoupení z vlastní situace. V popředí je tedy vztah Roye (Brad Pitt) k jeho otci (Tommy Lee Jones), což je dle mého nešťastné rozhodnutí. Z perspektivy diváka vztah otce a syna nemá žádný build up a proto diváka nezačne zajímat z pár monologů. Z hlediska narace bylo původním Royovým úkolem zamezit elektrickým výbojům, jenž ohrožují zemi (naposledy zemřelo cca 43 tisíc lidí) a zdá se, že jejich zdroj pochází právě od Neptunu. Roy by tedy měl mít na bedrech hlavně život tisíců lidí, nikoli život svého otce, který se pravděpodobně zcvokl (což šlo předpokládat) a může být nebezpečný. Ten film se tváří, jakoby sežral Šalamounovo hovno, ale přitom je poměrně stupidní. Uvažování Roye mi přijde omezené, tedy nevěrohodné, celé to smrdí papírem, protože z monologů cítím špatně napsaný scénář. Krom toho nám jsou předloženy scény, které jsou nanejvýš hloupé, což mi nesedí s konceptem, jenž se podle všeho snaží být spíše zemitou spektakulární podívanou s filosofickým podtextem. Kupříkladu Roy si v jeden moment vytrhne nějaký poklop z jedné vesmírné lodě, od které se následně odrazí, použije železnou desku jako štít se kterým bezpečně proletí skrz prstenec Neptunu do druhé vesmírné lodi. A pokud vím, tak Neptum prstenec nemá... Takových kravin je tam ještě pár. Snad nejvíce film funguje po stránce vizuálu. Kredity tedy musím přiznat kameramanovi (Hoyte van Hoytema), který se zasloužil o obrazovou stránku filmu, ke které snad nelze míti výhrady. Jistě víte, co myslím, viděli jste trailery. Na samotné prostředí filmu, se dobře kouká a nezáleží na tom, jestli se scéna odehrává v kosmu, na měsíci nebo v nějakém pěkně nadesignovaném interiéru. Ad Astra měla dobře nakročeno, ale je jen hloupým béčkem, které si na Áčko jen hraje. Nohy jí podraží řada nešťastných rozhodnutí v přístupu k ději. Teď tedy trochu úvah k závěru. Může se to zdát zbytečné, protože proč mluvit o tom, co ve filmu není? Dle mého si tím zle představit to, čím film být mohl, ale nedokázal být a já při hodnocení koukám i na potenciál daného díla. Umím si to představit mnohem vybroušenější po stránce psychologie a plné nejistoty, která vygraduje ve střetu s otcem, jenž nemůže být prioritou Royovi mise. Nejdříve ten člověk je spíše cizí a přeci už dávno není jeho otcem, možná už ani není normální. Roy by ho však shledal jako zničeného člověka, který si sotva vzpomíná na minulý život a dnes už ani neví, proč ještě žije. Rozhodne se ho tedy přivést zpátky domů. K tomu by vedly úvahu o tom, jestli to má vůbec cenu, jestli je schopný tu cestu vykonat, ale na konci by se rozhodl, že tak učiní, protože jeho otec je do jisté míry součástí jeho samotného (vždyť i takou kariéru si vybral takovou jen díky otci) a snaha o jeho záchranu by mohla být i vykoupení ze stavu, ve kterém se Roy nachází a konečně by mohl překročit tento svůj stín. Pak by se spolu vydali nazpět. Otec by mohl zemřít během cesty přirozenou cestou, mohl by ohrozit let, a tak by ho Roy musel zabít nebo by otec zabil Roye v poblouznění svého nezdravého psychického stavu, že to není jeho syn... Variant vyústění by bylo dost a každá by se dokázala vyjmout v konceptu vztahu otce/syna a zapůsobit svou marností, trpkostí či nešťastností než ten schématický happy ending, který jenom potvrzuje slabé ambice celého projektu. () (méně) (více)
Terapie. ()
Letos jsem psal, že největší kokotinou roku je dvojka Godzilly, ale Brad Pitt to touhle sci-fi slátaninou předčil. Chtěl bych říct jedno. Poprvé v životě jsem odešel z kina dřív než film vůbec skončil. Dal jsem mu 60 minut !!! Takhle teda NE - 0% ()
Psychologická cesta vesmírem za vyrovnáním se a poznáním sebe sama, ve které je "akčních" scén velmi málo. Také proto nemám pocit, že by film nevěděl "čím být", vždyť je vše na první pohled jasné. A také proto mi téměř nevadily mluvené myšlenky Brada Pitta, téměř, ta doslovnost být opravdu nemusela. Je mi sympatické, že když pominu většinu filmu, tedy dramatické dění kolem hlavního hrdiny, je Ad Astra příběhem z velmi pravděpodobné blízké budoucnosti. Neřeším vesmírné možné a nemožné, ale to, jak tvůrci vystihli Měsíc a Mars, je opravdu zajímavé a svým způsobem "brzy" možné. Mars vůbec má povedenou architekturu, obzvlášť interiéry jsou úchvatné. Hoyte van Hoytema tu nabízí zase jiné, komornější pohledy, než ve většině filmu. Jeho kamera je dle očekávání výborná a společně s hudbou Maxe Richtera, tvoří atmosféru Ad Astra... dá se říci, že je to taková dvouhodinová meditace. Tou občas prolítne nějaká lehce akční scéna, jako například ta výborná úvodní, či dodatek k životu na Měsíci. Tím nejsilnějším je ovšem ve vesmíru zcela komorní rodinný závěr a samozřejmě Mars. Měl jsem po Ad Astra podobný pocit, jako po Blade Runnerovi 2049... samozřejmě nic nesrovnávám, jde pouze o pocit. 80% ()
Reklama