Režie:
Akira KurosawaKamera:
Asakazu NakaiHudba:
Fumio HajasakaHrají:
Takaši Šimura, Šin'iči Himori, Haruo Tanaka, Minoru Čiaki, Kamatari Fudžiwara, Nobuo Kaneko, Acuši Watanabe, Kin Sugai, Daisuke Kató, Seidži Mijaguči (více)Obsahy(1)
Kedži Watanabe celý život pracoval ako úradník na tokyjskej radnici. Za tridsať rokov vernej služby sa prepracoval až na miesto vedúceho oddelenia. Jeho celý život je len práca medzi štyrmi stenami kancelárie a vysoké stohy papiera na oboch stranách písacieho stola. Jedného dňa sa však pán Watanabe dozvie niečo, čo mu už nedovolí žiť svoj život tak ako predtým. Je smrteľne chorý a zostáva mu nanajvýš šesť mesiacov života. Uvedomí si, že za tých tridsať rokov nič nedosiahol, že žil iba pracovným stereotypom a neporozumením v kruhu rodiny. Tvárou v tvár smrti začne sám sebe klásť otázky o zmysle existencie a rozhodne sa zanechať po sebe na svete stopu. Muž, ktorého každý poznal ako zatrpknutého pesimistu, sa razom premení na láskavého človeka plného nádeje, ktorý s entuziazmom bojuje za výstavbu detského ihriska v chudobnej mestskej štrvti. To má byť jeho odkaz svetu, zmysel a naplnenie jeho životného putovania. Najznámejší japonský režisér Akira Kurosawa vytvoril svojím filmom Žiť dielo hlbokého humanizmu a porozumenia pre človeka, ktorému vedomie vlastnej smrteľnosti umožní mysticky prezrieť, pochopiť a precítiť lásku k životu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (147)
Krásný film-o tom žádná-ale nemůžu si pomoct, mě ta klíčová pohřební pasáž připadala prostě neobratně natočená-jakoby mistr najednou nevěděl jak to uchopit a podat. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $55,240║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Výtečný film. Teda málem. Na škodu je prolog. Nic proti němu, má tu své místo i opodstatnění, ale do osmdesáti minut vybobtnal opravdu nemusel. Navíc má Akira nutkavou potřebu sdělit něco velkého, ale činí tak až přespříliš okatě a horlivě. Na druhou stranu je tu opravdu velké množství scén, které naprosto uzemní. Jenže jsou to jen jednotlivé momenty a ne celý film. A tu olbřímí stopáž tak neutáhne ani Akirovo režijní mistrovství, ani skvostný výkon Takashiho Shimury. Pro našince je však vyznění filmu svým způsobem velmi pozitivní. Může nás uklidňovat, že japonská byrokracie byla na počátku padesátých let stejně kafkovsky neprůstřelná a zkorumpovaná jako ta naše dodnes. Takže v tom nejsme (resp. nebyli jsme) sami. ()
Jeden z 500 největších filmů všech dob časopisu Empire. Jeden ze 125 nejlepších neanglicky mluvených filmů - 125 Greatest Foreign Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. Celosvětově divácky úspěšný film. Opravdový, úžasně obyčejný snímek o životě a smrti, černobílé syrové drama s komickými prvky. Tak mě zase jednou mistr Kurosawa dostal. Filmem o úředníkovi s rakovinou žaludku. Filmem o úředníkovi, který už nemá čas se na někoho zlobit. Filmem o úředníkovi, kterého nikdo pořádně nezná, rodina už vůbec ne, a vzpomínají na něj až na pohřební hostině. Filmem o úředníkovi, který zůstal na svém vedoucím místě třicet let, protože neudělal nic, a který se na závěr stal pro mnohé vzorem, protože udělal něco. Filmem, kterým prochází úchvatná ústřední smutná písnička: "Život je krátký. / Zamiluj se, dívenko, / dokud tvé rudé rty nevyblednou. / Dřív, než tě tvá vášeň neopustí. / Neboť žádného zítřku / už nebude. / Život je krátký. / Zamiluj se, dívenko, / dokud tvé černé vlasy nezešediví. / Dřív, než plamen v tvém srdci uhasne. / Neboť dnešek se už nikdy / nevrátí." Filmem s obrovským výkonem Takashi Shimury v hlavní roli. Trailer: http://www.csfd.cz/film/5427-zit-ikiru/videa/ ()
Okaté a očividné. Kurosawa navíc opět svůj film naprosto negraduje (a je mi jedno, nakolik to plyne z celkově odlišného východního přístupu k vyprávění), tomu brání roztržení děje uprostřed, což je vzhledem k námětu podivné. Vypadá to, že čím víc filmů od něj vidím, tím míň mu rozumím. ()
Děj je místy příliš zdlouhavý, to je zde myslím největší zápor. Delší záběry obličejů, vyjadřující pocity herců mohou být doménou filmu (viz. Leoneho filmy), tady se mně to nezdálo kuprospěchu filmu. Film ukazuje neochotou a byrokracií prošpikovaný japonský úřad, ve kterém se rozhodne smrtelně nemocný úředník jít proti úřednickému proudu a pokusit se schválit výstavbu dětského parku. ()
Pekné ľudské myšlienky lemované artovou nudou. Pri podobných filmoch ma vždy sprevádzajú rozporuplné pocity - "zaujímavé posolstvo vs. monotónne pojatie". Takto mi to z úcty k umeniu Kurosawy vychádza tak na 3 hviezdičky a tiež musím priznať, že som netrpela tak ako pri Rašomon-ovi. ()
Nadherny pribeh ktory ukazuje krasne stranky ludskej duse, ale zaroven aj tie nepekne. Ukazuje ako vela moze clovek dokazat, ale aj to ze niekedy byvaju velke len slova a nie ciny. Pribeh o tom ake dolezite je zit a nie len prezivat.....pribeh smutny ale s hrejivym ucimkom na srdce. 10/10 ()
Podle tohoto snímku můžu s klidem říct, že Akira byl určitě chytrým a vnímavým člověkem. Bohužel to, co tady sděluje, dělá moc "na sílu" a všechno nám prakticky naservíruje před ksicht. Což o to, sem tam je to možná lepší, aby pak parta filmových kritiků v tom nehledala něco, co tam není, ale tady to bylo jak pěst na oko. Ikiru má co říct a (bohužel) ta myšlenka je dnes možná ještě aktuálnější než tehdy (jeden člověk proti celé byrokracii vs. snaha jednoho člověka, úředníka, o to prožít svých pár posledních dnů co nejprospěšněji) ale jak říkám, podává to moc okatě a na divákovi nechává jen to, jak se s tím vypořádá. Já se s tím vypořádal následovně - kdyby film byl sestříhán o půlhodinu, jdu mnohem výš. Protože (a to mi fakt nikdo nevymluví) ten závěr je opravdu protahování něčeho, co stačilo nastínit v jedné minutě. Nechci spoilerovat, až uvidíte, tak pochopíte, ale upřímně, jakmile film pokračoval a pokračoval, přišlo mi, že to přešlo do komedie, nechtěné komedie. Jednou, za hodně dlouhou dobu tomuto filmu šanci dám, ale pro dnešek - 60 %. ()
Tak koukám, že nejsem zdaleka sama, kdo jaksi nenašel pochopení pro poslední třetinu. Nejde o to, že by byl film příliš dlouhý, snad to "sezení" není ani špatně natočené, ale možná pro jiný film nebo na začátek. Po srdcervoucích scénách, které mu tady předcházely, působí přinejmenším vlažně. Ale s houpačkou je to stejně skoro za pět, skoro. ()
Další skvost. Tentokráte se jedná o herecký konzert Takashiho Shimuri. Hraje zde takového shrbeného človíčka, kterého vám je líto, aniž by musel vůbec otevřít ústa. Hraje zde zcela odlišnou postavu než v jiných jeho filmech. ()
Skvěle podané drama jednoho pracovitého muže, který se postaví byrokratickému aparátu a jde si za svým cílem i přese všechny negativní vlivy na jeho život. ()
Prý že je tento film melancholický. Ale kdeže. Je o radosti. O té, kterou je možno nalézt i tváří v tvář smrti a kterou nesmaže tělesná bolest ani žádné vnější neštěstí. Tahle radost má pramálo společného s hýřivým veselím večírků a s kouzlem milostných vzplanutí - narozdíl od nich před paní Kosatou neutíká, ba staví se jí čelem... a vítězí. Tenhle snímek se právem nejmenuje UMÍRAT, ale ŽÍT. Je duchovní hostinou a ty nejlepší chody jsou odhaleny až při smuteční slavnosti v poslední třetině. ()
Po vlažnějším začátku následuje smršť nezapomenutelných scén. ()
Znova sa mi potvrdilo, že Kurosawa ma viac baví vo filmoch z jeho súčasnosti, kde sa zaoberá civilnými ľudskými problémami, ako keď jeho postavy riešia, ktorého cisára treba skôr zabiť, aby mali z toho čo najväčší osoh. V postave Takashiho Shimura si viem v nejakom českom remaku predstaviť Františka Filipovského. Nikoho to bohužiaľ nenapadlo včas. Krásny a univerzálny film, ktorý ukazuje okrem iného aj to, že všetci máme na svete tie isté problémy. Podľa spôsobu reči by som to o Japoncoch ani nepovedal :))) TOP 20 (10) ()
Jednoznačně nejlepší film od Kurosawy, který jsem do teď měla možnost vidět. Film o životě a smyslu života jednoho obyčejného osamělého úředníka, který si teprve po zjištění, že brzy zemře, uvědomí, že do teď pořádně nežil. Ano, celkově je to smutné, dojemné a nostalgické, ale zároveň místy také humorné a odlehčené. Zkrátka různorodé jako sám život. Film s velkým srdcem, který má rozhodně co říct. A Šimura Takaši to hraje výborně. ~(4,4★)~ ()
FIlosofická bajka z dílen A. Kurosawy. Ukázka toho, jak uvědomění si vlastní smrti dokáže změnit život a dokáže člověka popohnat k naplnění vlastního žití. Bez tohoto uvědomění většina z nás jen slepě proplouvá životem. Je to sice myšlenka několik tisíc let stará, stejně však většinou lidí stále opomíjená. 9/10 ()
S Kurosawou to mám jako na houpačce, dokáže mě svým snímkem naprosto nadchnout a bohužel i naprosto odradit. Tento snímek je zástupce té druhé kategorie. Úplně si nedovedu vysvětlit zdejší vysoké hodnocení. Osobně se mi málem podařilo pojít nudou. Uznávám, že film není hloupý, má fajn myšlenku, které se celou stopáž drží a má příjemnou pointu. Nejste-li náhodou těmi šťastlivci, kteří už si prošli krizí středního věku nebo alespoň rakovinou, tak bych si troufl předpokládat, že vás snímek nedovede příliš dobře vtáhnout do děje a bavit. Přeci jen sledovat skoro dvě a půl hodiny umírajícího důchodce, který si v momentu odhalení rakoviny uvědomí, že nevede plnohodnotný život a rozhodne se tak poprvé v životě žít, není bůhví co úžasného a převratného, a to snad ani v době vzniku filmu. Na kvalitě snímku nepřidá ani smutný fakt, že Japonci v 50. letech používali jako záznamové médium pro své filmy snad toaletní papír. Jinak si ubohou kvalitu záznamu nedovedu vysvětlit. Neskutečná nuda. Na snímek se rozhodně nedívejte večer a ani v případech, kdy v sobě nemáte alespoň 500 mg kofeinu. Jinak vám mohu zaručit, že si pospíte. ()
70%. Nebýt té poslední třetiny filmu (pohřební hostina?), mohlo to být i víc. ()
Divák musí byť pripravený na to, že ide o japonský film. Teda na málo rozlíšiteľné tváre, na prebytok času a na vysvetľovanie každej myšlienky menej chápavým divákom. Potom sa dá. V tomto filme si navyše musí divák zvyknúť na výraz tváre a permanentný predklon hlavného hrdinu. Uchvátila ma pieseň, ktorú vo filme dvakrát zaspieval. A úplne ma dorazila scéna, kde sa ožratí úradníci magistrátu zastrájajú, že na Watanabeovu počesť sa hneď od zajtra zmenia a začnú tiež pracovať pre blaho verejnosti. Škoda, že Kurosawovi nikto počas života nepodaroval nožničky, mohol byť ešte slávnejší a jeho filmy pre divákov pozerateľnejšie. ()
Reklama