Režie:
Akira KurosawaHudba:
Tóru TakemicuHrají:
Tacuja Nakadai, Akira Terao, Mieko Harada, Hisaši Igawa, Jošitaka Zuši, Šinnosuke Ikehata, Mansai Nomura, Jošiko Mijazaki, Daisuke Rjú, Masuo Amada (více)Obsahy(1)
Zámožný pan Hidetora se na oslavě svých 70. narozenin rozhodne rozdělit panství mezi tři syny. Nejmladší Saburo se ho pokouší odradit od ukvapeného rozhodnutí, ale pyšný a tvrdohlavý vládce se ho zřekne. Když se starší synové ujmou vlády, rychle se obrátí proti svému vlastnímu otci a začnou usilovat o úplnou kontrolu nad celým uzemím. Hidetora musí nakonec v krvavé bitvě opustit své vlastní království a vyrovnat se s důsledky násilné a kruté minulosti. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (200)
Na tento film som sa tiež veľmi tešil a zase to bolo pre mňa len sklamanie. Výprava je tu síce monštrózna, ale čo z toho, keď ma zábery svojou statickosťou a dĺžkou nehorázne nudili. Možno to bol Kurosawov zámer, akési rozlišovacie znamienko jeho štýlu, ale mne to je šum a fuk, keď moju pozornosť zaujíma všeličo iné len nie film. Kurosawa týmto prístupom maril moju snahu sústrediť sa na dej. Možno som už príliš rozmaznaný súčasnou až prílišnou neposednosťou kamery a guľometným strihom, ale väčší dôraz na pohyblivosť záberov sa v dnešnej dobe dáva už aj pri tvorbe dokumentov o vodných ekosystémoch, nie to ešte pri celovečerných filmoch. Tri hviezdy sú ta to, že Kurosawa aspoň tie statické zábery dokáže poriadne zaplniť. ()
Kurosawov velkolepy historicky epos o tuzbe po moci, intrigach a pomste. Rozprava pribeh (s tak trochu rozpravkovou zapletkou) otca, ktory rozdeluje svoje kralovstvo medzi svojich synov, pricom iba ten najmladsi usiluje o jeho dobro. To samozrejme zistuje az neskor, po trpkej ceste pokania. V roli otca exceluje charizmaticky a dobre zamaskovany Tatsuya Nakadai. Film ma dlhu stopaz, no nenudi. Aj pomalsie sceny su vyplnene nadhernymi zabermi, doprevadzane tiez vybornou hudobnou/zvukovou kulisou. Stacilo mi vidiet uvodne titulky a bol som vo vytrzeni. Scenar tiez nezaostava, dej je slusne vygradovany a charaktery jednotlivych postav dostavaju slusny priestor. Co sa tyka vypravnosti, film je asi tym najlepsim co som kedy videl. Obrovske mnozstvo komparzu v prepracovanych dobovych kostymoch, nadherne lokacie a scenerie.. to vsetko som si mal moznost vychutnat vo full hd, a bol to uzasny samurajsky filmovy zazitok. ()
Soľ nad zlato po Japonsky, avšak s rozdielnym koncom... ()
Japonský historický velkofilm sahající odhadem do 16. století popisující dokonalý zánik a zkázu kdysi mocného samurajského rodu. Sedmdesátiletý stařec Hidetora, bohatý a uznávaný muž, kdysi nelítostný válečník, se rozhodne rozdělit své panství mezi své tři syny. Nejmladší Saburo naléhá na otce, aby své nepromyšlené rozhodnutí vzal zpět, avšak starší synové Taro a Giro rádi přijímají. Moc a bohatství jim však brzy zatemní mysl a propuká u nich touha dobít celé území pro sebe. Zklamaný a opuštěný otec Hidetora, vidouc jak propuká krutý bratrovražedný boj, jenž způsobil on svou ukvapenou myšlenkou, začíná mít psychické potíže a z původně důstojného muže se stává politováníhodný blázen pozorující zmar všude kolem sebe. Válečné scény, působivé dialogy a především nádherné krajinné scenérie jsou natočeny velmi sugestivně, vizuální, a troufnu si říci, že i hudební stránka dvouapůhodinového snímku je vskutku lahůdková. Druhé setkání s dílem japonského filmového mága A. Kurosawy, jenž se podílel na scénáři, opět nesmírně vzbudilo svou nenapodobitelnou atmosférou mou pozornost, opravdu obdivuji jeho smysl pro obrazové vyjadřování a celkovou působivost a monumentalitu jeho snímků, a proto nemohu Ran ohodnotit jinak než maximálně. ()
Nejslavnější japonský režisér a scénárista v jedné osobě se i v pokročilém věku dokázal vytáhnout k tomu, aby ještě jednou filmovému světu ukázal, čeho je jako tvůrce stále schopen, takový byla Akira Kurosawa.. Mezi jeho nejslavnější díla i nadále patří samurajská klasika Sedm samurajů, filozoficky nosný Rudovous, anebo formou nadčasový Rašómon, z nichž i nadále čerpá celý filmový svět. Ran už patří mezi pozdní éru, kdy už dávno celý svět uctíval jeho filmové umění a i za hranicemi Japonska bylo jeho tvůrčí vidění jedinečné.. Ran je trošku odlišný v tom, že svoje scénáristické schopnosti tentokrát Kurosawa opřel o dramatickou tragédii z pera Williama Shakespearea - Král Lear a jeho příběh si vměstnal do japonského prostředí a tamního dobového zasazení. Právě na Ranu nezáří Kurosawa tolik jako scénárista, nýbrž jako zručný režisér, čímž utišil všechny pochybnosti na tohle téma.. Příběh vypráví o zámožném pánovi Hidetorovi, kterého ztvárnil dvorní režisérův herec Tacuja Nakadai (jehož líčení ve starce mě nepřestává udivovat), čím jako tvůrce potvrzuje svoje mínění o jeho kvalitách, že než aby sháněl starší náhradu zvládne všechno s osvědčeným kolegou.. Pán Hidetora jakožto japonská verze Krále Leara právě oslavil sedmdesáté narozeniny a v zájmu předběhnutí smrti se rozhodne svoji závěť vypořádat už nyní, a tak rozdělí svoje panství mezi své tři syny, jejichž názory na otcův čin se liší a ne všichni jsou se spravedlivým uspořádáním spokojeni. A mezi dědici, které chtěl Hidetora jako hodný otec potěšit a předat jim majetek ještě takhle předčasně, se rozpoutá závist vedoucí až do válkychtivého zažehnutí krvavého konfliktu.. Celá první polovina o náhledu do rodinného krbu, představení postav a velké dostání Shakespearově předloze je v Kurosawově podání vynikající, což ještě pokaždé pozvedne nějakou bitevní potyčkou, které snad může konkurovat jen Peter Jackson (za velkým přispěním triků) anebo historický velikán Ridley Scott.. Jakým způsobem si dali tvůrci záležet na kostýmech, efektech, to vše spolu s tak masivně velkolepou výpravou nemá chybu.. I když megafilmovost snímku přeruší druhý akt s bláznivým otcem, ale jakoby přesně odhadli míru a ve správný čas zase vrátili válečné vřavy, aby diváka opouštěl svět s co nejlepším pocitem.. Ran je neuvěřitelná podívaná, kterou ve svojí době nemohla přehlédnout ani Akadamie. A i když pořád zůstává masivní Kurosawova stopáž, tady asi nemám problém s její obhajobou, tak film netrpí přešlapováním na místě.. Samotná příběhová premisa mi je jako českému divákovi s bohatými pohádkovými zkušenostmi (Bylo, nebylo, král měl tři syny..) blízká a vidět ji v takhle obrovském podání je neskutečný zážitek.. Ran sice není svým konceptem základem celé generace západních filmových tvůrců a v Kurosawově filmografii tak nejde o ten přelomový kus, ale vidět bych to přál všem! Výpravná orgie s ženskou satanskou rukou. 80% ()
Čekal jsem pořádné napínavé drama s epickými bitevními scénami, ale nakonec to byla celkem dlouhá a roztahaná nuda o jednom starém dědkovi a jeho třech nevydařených synech, kteří se nedokáží navzájem respektovat a neustále se snaží jeden druhého pojebat, a navíc za tím vším stojí ženská. Hidetora Ichimonji býval kdysi mocný a obávaný válečník, ale nyní je už starý a nemá na to, a tak se rozhodne rozdělit své království mezi své tři syny: Taro, Jiro a Saburo. Taro se stane vůdcem klanu a získá první hrad, Jiro a Saburo získají druhý, resp. třetí hrad. Hidetora si má ponechat titul Velký pán a Jiro a Saburo mají podporovat Tara. Saburo má ovšem řeči, že otec je blázen a že mezi bratry nebude jednota, nýbrž války, a proto je vyhoštěn, stejně jako jeho sluha Tango. Po rozdělení pozemků mezi syny je Tarova manželka Kaede pořád rozčílená, jelikož Hidetora kdysi zabil její rodinu a vzal si jejich zemi, a tak tlačí na Tara, aby si uzurpoval kontrolu nad celým klanem Ichimonji. Je to velmi nebezpečná a vypočítavá potvora. Taro požaduje, aby se Hidetora vzdal svého titulu, otec se urazí a putuje do Jirova hradu, a zde také nepochodí, protože Jiro se spojil s Tarem proti němu. Hidetora putuje se svou 30člennou družinou po krajině, a najde je Tango, který ho varuje před Tarovým novým nařízením: každý, kdo jeho otci pomůže, bude odsouzen k smrti. Hidetora plánuje usadit se ve Třetím hradu, který převzal Tarův generál Ogura. Kyoami, Hidetorův dvorní šašek, si z něj celou dobu dělá prdel a Hidetora na něj křičí, aby zůstal pozadu. Třetí hrad je neobsazený, a tak v něm najde stařec se svou družinou útočiště. Tato a Jiro spojí své síly a napadnou Hidetora na hradě a je to pořádně krvavá řež, během které však umírá Taro kvůli kulce vypálené Jirovým generálem Kurogane. Hidetora přežije a propadne šílenství, je z něj šedivý stařec, který nemá ponětí o tom, co se děje kolem. Jeho jedinými přáteli jsou Kyoami a Tango, kteří mu pomohou, a usadí se v rolnickém domě, ve kterém žije bratr Jirovy manželky jménem Tsurumaru, kterého nechal Hidetoro oslepit. Jiro se přestěhuje do prvního hradu, stane se pánem klanu Ichimonji a začne si milenecký poměr s Lady Kaede, která po něm chce, aby zabil svou manželku Lady Sue a vzal si ji. Tento čin má spáchat Kurogane, který to odmítá, varuje Sue a Tsurumara, aby utekli. Starý otec je čím dál šílenější a odchází na sopečné pláně, zatímco Jiro chce na Hidetoru poslat vrahy. A tak to pokračuje dále, Saburo je snad jediný, kterému na starém fotříkovi záleží, zatímco Jiro chce zlikvidovat jak otce, tak zbývajícího bratra. Na začátku filmu je dobře patrný odkaz na slavnou legendu, kterou u nás známe jako „tři pruty Svatoplukovy“, tedy že jeden prut se dá zlomit, ale tři už ne, nicméně i tohle zpochybní Saburo tím, že pruty zlomí přes koleno. A největším nepřítelem a rozeštvávačem mezi bratry a otcem je pomstychtivá krásná ženská, která má na starého pořád vztek, stejně jako spousta dalších, kterým tento stařec kdysi vyvraždil rodiny, vypálil hrady a obsadil území. () (méně) (více)
djkoma napsal komentář slovo od slova jako bych ho psal já ()
Na tomhle filmu jsou nejlepší charaktery, které jsou krásně nečernobílé. Hlavně Saburo a Tonga, kteří jsou sice z počátku nesympatičtí a člověku se zdá, že oni jsou ti zlí, avšak pravda se ukáže zcela jiná. To samé Hidetora, nebo paní Kadena, Džiro, Taró, Sue, Cumumbura ti všichni se během příběhu nějak vyprofilují a ukážou, co jsou zač. Nádhera. Druhou věcí je akce a bitevní scény s tkerými Kurosawa umí pracovat a předvadí hotové divy(masakr HIdetorových vojáků na Třetím hradě, střet mezi vojsky Džira a Sanbura, krvavé dobytí Prvního hradu) až po ty vyloženě psychologické scény(Hidetorovo šílenství, střet synů s otcem). Nádherná Shakesperovská tragédie v úžasném japonském pojetí. ()
Přesto, že je to Krásně a poctivě natočené, nemůžu říct že by mě Ran dostal tak, jak měl Kurosawa v úmyslu. Naráží zde na sebe divadelní symboličnost a filmová doslovnost. Nefunguje ta základní rovina - emoce a identifikace s postavami a situacemi. Sledujeme rodovou politiku, intriky, války, pocity zrady a křivdy. Závažné události, jejichž dopad determinuje životy spousty lidí, žijících pod tou či onou sférou vlivu. Jenže zde nikoho z nich nevidíme! Ve filmu jsou ze společenské hierarchie zastoupeny pouze špičky aristokracie a anonymní šiky armád. Veškeré drama zůstává v úzkém okruhu tří synů, otce a snachy, přičemž jejich konflikty, motivace a hodnotová východiska nejsou pojaty dostatečně nosně a zajímavě. A pak je tu ještě jazykově-kulturní propast mezi Japonskem a západním světem. Způsob, jakým postavy v japonských (zvlášt historických) filmech mluví, je specificky vyhrocený, často jakoby nekorespondovala forma a kadence jednotlivých replik s tím, co říká titulek. Je to zajímavé sledovat, ale brání to v identifikaci se zobrazovanou realitou. Ne náhodou je nakonec tím nejsympatičtějím charakterem konvencemi nesvazovaný šašek. Přes to všechno má Ran svou magii, hlavně první polovina je bohatá na různé vjemy, než film začne unavovat přílišnou délkou a nedostatkem zajímavého děje. ()
Další film Akiri Kurosawy, tentokrát barevný a barvy tady Kurosava využil opravdu skvěle kombinací s kompozicí je celkový vizuál 10/10 a spoustu krát jsem si řekl: „Tohle je skvělá scéna" .Herecké výkony jsou dobré, hlavně Tacuja Nakadai, který je nejvíce zapamatovatelný. Co se týče tempa, první polovina krásně plyne druhá se docela táhne, ale je to zachráňeno koncem. Rozhodně to není zklamání, ale mezi nejlepší Kurosawovy filmy bych to nezařadil, možná to na podruhé bude 5/5. Ještě to má hezké kostýmy. ()
nebudem sa tu rozpisovať o deji. ten je vcelku jednoznačný. osobitý je ale vyjadrovací štýl a forma, ktoré kurosawa používa. obrazy sú vskutku veľmi pôsobivé. náchadzam v nich výrazovosť, akú asi v žiadnom doteraz vzhliadnutom snímku. mnohé symboly zostávajú pre mňa myslím zatiaľ nepochopené, pomalý štýl rozprávania tiež nie vždy dokáže podržať pozornosť. napriek tomu si myslím, že forma zatieni všetký prípadné nedostatky, ktoré vlastne ani nedostatkami pri tomto spôsobe vyjadrovania nie sú. ()
10/10 ()
Nepochybuji, že Akira Kurosawa byl režisérskou hvězdou. A i když jeho film Ran nám měl vylíčit jedno ze shakespearových děl přeonačené do japonské kultury, tak zůstávám nohama na zemi. Nebudu si zde hrát na filmového světoběžníka a znalce jako ostatní hodnotící. Jsem obyčejný kluk z předměstí, který se s mírnými odchylkami drží středního proudu. A tak je pro mě tento film jiný a zvláštní. A proto u mě nemůže dostat žádné slušné hodnocení. navíc dívat se 160 minut na něco co mě sžírá nudou, kde je všechno neuvěřitelně zpomaleno a zbytečně nataženo... jak si tohle může někdo vychutnat, tak to vážně nechápu.. ()
Ta závěrečná scéna se slepcem je jedna z nejúžasnějších, co jsem kdy ve filmu viděl! ()
Velice nerad, protože jsem si tento film oblíbil, souhlasím s tím, že mu k úplné dokonalosti něco málo chybí. Ale rozhodně nesouhlasím s tvrzením, které se zde opakuje v mnoha komentářích, totiž že film je utahaný. Začal jsem se dívat a ejhle - téměř dvě hodiny pryč. Záběry mne naprosto uchvátily, zejména ty zachycující tvář Tacuji Nakadaie poté, co se "zbláznil". Zkrátka dokonalost sama. A jeho bílý vous a vlasy vlající ve větru také. U málo filmů jsem byl tak zklamaný, že mu něco (zdůrazňuji malého) chybělo. / Co se týče příběhu, tak bych rád podotkl toto: Myslím, že jen málokdo se dokáže oprostit od sympatií a antipatií k různým postavám v příběhu. Já se neubránil a když jsem pochopil důvody paní Kaede (Mieko Harada), hned se stala mou nejoblíbenější postavou v příběhu. Ne starý pán s krutou povahou, ne čestný Saburo, ale právě ona - hrdá a pravá knížecí dcera, ztělesněná Pomsta. To díky ní volím nejvyšší hodnocení. ()
Pěkné exteriéry a akční scény, ale jinak patetická nuda. Kagemusha je mnohem lepší. ()
To, čo sa našincovi ponáša na príbeh Svätopluka a jeho troch synov, je v skutočnosti prerozprávanie Shakespearovho Kráľa Leara. V stredovekých japonských kulisách a s davovými scénami, ktorými sa inšpiroval Peter Jackson pri natáčaní Dvoch veží. Kurosawa krásne pracuje s kompozíciou (zväčša statických) záberov a farebnosťou, zaujalo ma aj teatrálne divadelné herectvo a pomalé smerovanie k finálnej tragédii. Len tá dĺžka je trocha prestrelená. 80 % ()
Ran je jeden z vrcholu tvorby Akiry Kurosawy. Do japonske kultury byl prenesen pribeh Shakespearova Krale Leara. Velkolepou vypravu a uchvatne exteriery podtrhuji herecke vykony (predevsim postava Stareho pana). Zajimalo by me, nakolik byly japonske realie prizpusobeny klasickemu dramatu a naopak. Film totiz oplyva typicky japonskym stylem mirneho prehravani a strojene kultury stareho Japonska, kde i pouhe posezeni pod stromem je obradem. Film dostal oskara za kostymy a je nutno rict, ze zcela opravnene. Vyborne provedene je barevne odliseni jednotlivych soupericich stran. Nejenom, ze zprehlednuje dej (predevsim u bitevnich scen), ale ma v sobe jakousi symboliku toho, jak se moc prelevala ze strany na stranu. Na druhou stranu bitvy kvuli barevnemu odliseni pripominaji pocitacove strategie :). Jedinou vytku k filmu mam technickou: Neprilis citlive je pouzivano umele nasvetleni scen. Temer neustale je patrne, ze osvetleni postav nemuze odpovidat realu. Ale treba i to byl zamer. ()
Moje hodnocení je naprosto shodné jako Tsunamiho. Dílo, kde jasně vím, že co se filmového řemesla týče je to jasně alespoň na 4*, ale já se při jeho sledování notně nudil. Pořád jsem se musel přemlouvat, abych se koukal dál, nijak mě RAN nechytl. Možná posledních několik minut, bylo poměrně zajímavých, ale přesto nedokázali napravit velmi rozpačitý dojem z díla... Bohužel. ()
Dosť som pri tom trpel, vôbec ma to nezaujalo, film je neskutočne nudný. Herecké výkony sú prehnané a neprirodzené, po 40-ich minútach som to vypol. ()
Reklama