Režie:
Cary Joji FukunagaKamera:
Darren LewHudba:
Dan RomerHrají:
Jonah Hill, Emma Stone, Justin Theroux, Sally Field, Selenis Leyva, Ramya Pratt, Sonoja Mizuno, Josh Pais, Gabriel Byrne, Maho Honda, Geoffrey Cantor (více)VOD (1)
Epizody(10)
-
Vyvolený! (E01)
-
Větrné mlýny (E02)
-
Můj den (E03)
-
Kožešiny od Sebastiana (E04)
-
Přesně jako ty (E05)
-
Zásadní organizační otázky (E06)
-
Tohle není cvičení (E07)
-
Jezero mraků (E08)
-
Utangatta (E09)
-
Možnost C (E10)
Obsahy(2)
Nekonvenční klinický test, sblížení dvou účastníků, lékař s nezdravou fixací na matku a emocionálně komplikovaný počítač. Co víc si přát? (Netflix)
Recenze (96)
Seriál se chová strašně chytře a tajně, ale mně tohle vůbec nesedlo a strašně mě to nebavilo. Jediný to zachraňovala Emma a Jonah... ti dva dokázali zahrát všechny nesmysly, co si tvůrci vymysleli. Ale to, jak se děj vleče, neustále někam odbočuje a vchází do jiných dějových linek, které pak mají vytvořit kompletní obraz, ale nevytvoří.. to je ostuda. Kamera byla líbezná, i to prostředí, ale tady je problém, že seriál je hodně založený na příběhu a dialozích. A tam je to jedno velký špatný. Nemohl jsem věřit, kolik mých oblíbených herců se tam objevilo (Julia Garner z Ozark nebo Selenis Leyva z OITNB). Ale ještě jednou mi dáte seriál, kde celý zápletka je založena na sensitivním počítači, tak vás kopnu do ... ()
Kidding tu letos není samo...Fukunaga je nový Gondry! Fantazie, imaginace, alternativní vesmíry, multi-reality, synkretismus, žánrový mišmaš, postmoderna... ()
Multi-reality brain magic shit. Future-retro kvazi osmdesátková psychoterapie skrze prášky v uzavřené bizarní minisérii, kterou lze jen stěží zaškatulkovat. Je/není to černá (ne)komedie, (ne)psychologické (ne)drama, (ne)scifi, (ne)fantasy, macourkovská (ne)parodie... Což platí i o výkonech, jsou tu přepálené komediálně stylizované stejně jako tiché dramaticky pojaté. Tvůrci si pohrávají s žánry, stylem i vizuálem ve zdánlivě neslučitelném chuťovém mišmaši à la dort Pejska a Kočičky. Jenže narozdíl od nich jim z toho, světe div se, vyšel jakžtakž koherentní funční celek. Maniac prostě nesedne každému. Co každému, většině. Ony se totiž ty přístupy nestřídají jen epizodu od epizody, ale mnohdy spíše scénu od scény. Je to svébytné natolik, až to lze po několika epizodách odstřelit jako "do sebe zahleděnou echt divnost pro überdivnost", které chybí (Gondryho?) hravost jenže... Navzdory tomu všemu se to umí dostat na samé jádro pudla; tedy až na dřeň emocí i rozpoložení postav čili se ke svému vlastnímu překvapení přistihnete, že vám vlastně nejsou až tak ukradené, jak jste si mysleli. Což není zase až tak málo. Ovšem zase ani ne až tak moc. Popravdě, kdyby se veškeré ty narativní meta skopičiny vynechaly a zůstal čistě jen základ v podobě dvou (skvěle odehraných) narušených, co si hledají cestu k sobě sama/tomu druhému, tak to mohlo mít stopáž celovečeráku a nic zásadního by neabsentovalo. Což je u seriálu (speciálně pak uzavřené minisérie) vždycky problém, když se sníží k nadbytečné vatě; jakkoli v tomto případě zábavné, nenudící a samoúčelně výstřední. ()
Extra poutavý začátek plný potenciálu a působivý konec, který porazí na kolena všechny slabochy na silná finále. Jen mezi tím je všeho trochu moc. Barev, změn nálad, nápadů, ale než bych obdivoval originalitu a jednotlivé vstupy do nových vizí, připadají mi na mysl jednotlivé předobrazy a více či méně ochotně se přehrabuji v tom, jak se nejlépe inspirovat Matrixem, Klubem rváčů, Mechanickým pomerančem nebo třeba Mr. Robotem. I přes trochu na sílu hnané, ale přesto obdivuhodné žánrové rozkročení zůstává vše v jádru na rovině hlavní dvojice. Páru roztřesených porouchaných dušiček, které díky jako vždy přesné Emmě a k mému nemalému šoku i dokonalému Hillovi nechávají diváka zas a znova žasnout a fandit, ať se někde v tajemném mozkovém zákrutu skrývá tajemství, jak smutek a beznaděj zahnat a (vy)léčit. Bohužel jakmile se začne příliš dlouho mluvit o celém výzkumném projektu, Theroux je nucen hrát karikaturu a dává se prostor Gretě nebo Azumi, vyhodí mě to okamžitě ze sedla. Chápu, že tvůrci mají v hodně nadsazené látce plné velkých vědeckých slov a filozofických parafrází tendenci být v klidnějších vodách trochu poťouchlí, ale vůbec to nefunguje a návrat do hlubin původního konceptu mi pak pokaždé trvá dlouhé minuty. Za uklidňující vědomí, že i přes spoustu poct a zatáček je Maniac v první vlně o záchraně v místech, kde ji člověk nečeká, ale zaokrouhlím hodnocení nahoru. Takových jistot totiž není nikdy dost. ()
Sice kapánek natahovaná, ale jinak veskrze sympatická a vizuálně vyladěná podivnost, která navzdory vší své odtažitosti vymáčkne i nějaké ty emoce. V rukou hravějšího režiséra (Gondry?) to mohla být ještě větší zábava. ()
Nečekaný multižánrový konstrukt, který umožňuje Fukunagovi procvičit všechny režisérské svaly. Komediální, dramatické i akční. Hill je zprvu trochu křečovitý (to asi ta dieta), ale Stoneová jede na plný plyn. Všechno je krásně vysvětlené, přehledné a na to jak komplexní myšlenky se tu honí i pochopitelné. Skvělá práce, ke které bych si nechal líbit nějaké to rozšíření. ()
Minisérie od Fukunagy celkem zapadla a podle mě je to škoda. Sice je to typický slowburner, kterému po pár dílech malinko dojde dech, ovšem hlavní devízou seriálu je, že nenatahuje tam, kde není třeba, několik dílů se pohybuje kolem třicetiminutové stopáže a závěrečné 3 díly jsou taková pecka, že jsem vůbec nelitoval, že jsem Maniacovi ten čas věnoval. Samozřejmě mě nalákali Emma Stone a vyhublík Jonah Hill, ale tohle není úplně seriál o hercích. Tohle je o precizním režijním provedení a následně důsledném popřemýšlení. Fanoušci popcornu zde příliš nepochodí.. ()
skrze alternativní vesmír, v němž je Země, která se podobá té naší, ale není s ní totožná, a skrze fikční bláznivost na způsob videogames a specifickou roztomilost (viz též např. filmy Wese Andersona) autoři chtějí u diváka obejít určité kontrolní mechanismy vedoucí k automatické podezřívavosti, aby s ním rozehráli docela vážné téma s lidským podvědomým, traumatem a vyrovnáním ()
Šílenost, která je sice zajímavá na pohled, ale ve výsledku ne tak hluboká ani převratná, jak jsem očekávala. Z nějakého důvodu jsem čekala, že seriál přijde s nějakou velkou myšlenkou, ale prostě jsem se zmýlila. Už samotný pomalý rozjezd, kdy člověk ještě vůbec netuší, kam se to všechno bude vyvíjet, ve mně pomalu ale jistě budoval přesvědčení, že seriál dospěje k něčemu velkému, ale ve skutečnosti je to spíše sonda do pošramocené psychiky dvou hlavních postav (plus některých vedlejších), které se skrze společnou cestu za nápravou svého mentálního zdraví a za srovnáním se se svou minulostí postupně sbližují. Na druhou stranu, jako takový seriál také funguje, pouze mi až s velkým zpožděním došlo, že je to spíš o vztahu dvou hlavních protagonistů než o čemkoliv jiném, takže moje očekávání byla krapet zklamaná. Každopádně, jako herecký zážitek je na to radost pohledět. O Emmě Stone nebylo pochyb, ale i Jonah Hill moc překvapil. Skvělé na tom je, že skrz tuhle záležitost měli oba šanci ukázat se herecky v různých rovinách, a taky se to povedlo. V tomhle ohledu je to svým způsobem velmi hravé a barvité (bavil mě obzvlášť díl s akcí na záchranu lemura). Místy opravdu velmi zábavné, jindy divné až absurdní, a mnohdy samozřejmě niterně dramatické, jelikož si uvědomujeme, že lidská psychika má velkou moc a může být náš přítel stejně jako největší nepřítel. V rámci seriálů rozhodně nezvyklý zážitek, který sice není vysloveně mým šálkem kávy, ale jsem ráda, že jsem to viděla. Slabší 4 hvězdy. ~(3,6★)~ ()
Maniak je zo súdka veľmi divných sci-fi sérií reznutých humorom, surrealizmom a neuchopiteľnosťou, ako napríklad Mrs. Davies. Tá ma však vďaka tomu, že bola ešte o jeden výrazný stupeň divnejšia a nepochopiteľnejšia upútala o niečo viac. Ale skutočne len o chlp. Áno, ak by to dostal na starosť Gondry alebo Jonze, seriál by zrejme upútal väčšou odviazanosťou viac ľudí, avšak tam, kde Fukunaga nestíha, zastupujú ho áčkoví herci. Je pravdepodobné, že na druhé pozretie človek docení viacero detailov a aj samotný celok, avšak osobne sa k nemu asi už nevrátim. ()
Jedinečnej příběh chaosu a řádu! Netradiční, krásně podivný, nedivácký, nekomerční, atmosferický, skvěle zahraný, parádně napsaný, perfektně zrežírovaný, podpořený výborným soundtrackem. Přesně ten typ seriálu, jenž by nikdy nevzniknul, kdyby nebylo Netflixu, kterej dává ambiciózním tvůrcům možnost točit to, co chtějí a přesně tak, jak to chtějí. ()
Mám pocit, že tie A B a C pilulky by sme potrebovali asi všetci. Pretože každý nejakým spôsobom potrebujeme bojovať so svojimi vnútornými démonmi. A aj keď je jednoduchšie veci nechať tak ako sú, tak je treba nakoniec urobiť tú konfrontáciu, aby sme sa pohli z miesta. Pre tých, čo môj úvod nepochopili odkazujem - "Čeknite si to." "Maniac" je pre mňa asi zatiaľ sériou roku. Vynikajúci nápad s výbornými hlavnými hrdinami, dobre napísanými postavami a scénkami, ktoré ma skutočne dostali. Za seba poviem, že najlepší diel je pre mňa predposledný. Nechcem to nejako výrazne rozoberať, lebo si myslím, že túto mini-sériu je treba vidieť a spoznať na vlastné oči. Jediné čo ešte poviem, že nikdy nezabudnem na vetu: "Sometimes people leave. And we don´t know why." Verím, že viacerí to pocítili na vlastnej koži a je to myšlienka, ktorá sa ma úprimne silne dotkla. Bez debaty najväčší seriálový zážitok roka a vysoko odporúčam. Hodnotenie: A ()
Bizarní, vtipné, retro, dojemné, prostě nádhera. Příběh o tom, že se v životě všichni někdy cítíme sami a cestu ven z temnoty, v které se někdy ocitneme, najdeme především s pomocí přátel a vzájemné touze si pomoci, místo toho, abychom si pomáhali doktory a prášky. Takhle už mě dlouho žádné finále neudělalo šťastnou a zároveň jsem si dlouho takhle nepobrečela. Mnoho bylo řečeno kritiky o dokonalosti Emmy Stone a Justina Therouxa. Hill má možná roli nejtěžší, co se týče balancování mezi dramatem a komedií, ale na konci mě jeho Owen dojal úplně nejvíce. Hudba je nezapomenutelná a bez ní by Maniac nefungoval. V dnešní Peak TV éře je někdy těžké najít něco, co mě takhle chytí za srdce, ale Maniacovi se to podařilo. "Because you're my friend." ()
Maximální směsice všech možných, filmových žánrů, poskládaná ve skládačce, která nelepí a je místy dost zábavná. Nemusíte pochopit vše, co se děje v hlavách účastníků tohoto experimentu, ale jedna věc se tvůrcům musí nechat. Maniac je přesně ten typ seriálu, který Vás donutí pořádně přemýšlet. A Jonah a Emma jsou skvělí. A konec je výborný. A vůbec, lepší čtyři! ()
Posmutnělá terapeutická seance s podivnými postavami odehrávající se v podivném prostředí. Nakonec ale držící pohromadě díky hereckým výkonům Emmy Stone a Jonaha Hilla a formálně progresivním epizodám, v nichž se naprosto jednoduchý příběh posouvá v žánrově odlišných prostředích. ()
Mám ráda Caryho, většinu věcí jsem pobrala, co mi asi chtěl příběhem říct, ale ta forma mi prostě někdy neseděla, ty 80tkovy léta za me byly zbytečný, předplacený, v jednoduchosti je krása ()
Pět epizod. Vydržel jsem pět epizod a pak jsem o to přerazil hůl. Je to sice hezký, ale silně nekoukatelný. Jako kdyby na nás showrunneři celou dobu řvali, ať táhnem do prdele. Tak já teda jdu. ()
Originalita a imaginace dostaly na všech semaforech zelenou. Naštěstí. Maniac vám buďto neskutečně sedne, nebo si jej převážně protrpíte - střední cesta dle mého neexistuje. Zaujaly mě již první tři kapitoly, které sice neoplývají strhujícím tempem, ale rozhodně vyvolají zvědavost. Od čtvrtého kousku skládačky se již prazvláštní stroj plný bizarnosti, humoru a vážnějších momentů rozjede naplno. Poslední tři kapitoly jsou strhující a emočně nadmíru funkční. Chválím tradičně vynikající Emmu, Jonaha Hilla (moc se spolu nemusíme, ale zde příjemně překvapil) a Justina Therouxe, který si přinejmenším dvě kapitoly ukradl zcela pro sebe. Za mě vážně lahůdka. P. S. Ten soundtrack! ()
poměrně těžko uchopitelná psycho šílenost,jejíž sledování je jak horská dráha...některé díly na hranici geniality,některé nudné a některé zase totální WTF?.Jako celek ovšem osobité dílko,které se nevidí jen tak...70% ()
Už pár týdnů před premiérou, jsem se na seriál těšil a doufal, že mě Netflix nezklame. Hlavním lákadlem pro mě byla Emma Stone, i když Jonah Hill mi taky není úplně protivný. Navíc to bude tak trochu i sci-fi, takže u mě se spousta boxíků odškrtla ještě předtím, než jsem viděl jedinou minutu. A trailer určitě neodradil. Jak už je u projektů na Netflixu zvykem, tak ani Maniac neprozradí v prvním dílu skoro nic a k jejímu plnému užití je třeba celá série. Nehledě na to, že Maniac mění své vyznění (či žánr) nejen každý dílem, ale mnohdy každou scénou. Seriál je totiž úplně jiný než je zvykem a nabízí spoustu zmatení, chaosu a snahy o nápravu, což ho dělá svým způsobem jedinečným. Ač někdy bizarním. Osobně se mi zamlouvala výprava seriálu, která je laděná do takové pochmurné retro budoucnosti. Líbí se mi použití takových věcí, jako jsou ty staré počítače atd. Maniac určitě nesedne každému, ale mě bavil a jsem rád, že jsem se na něj podíval. ()
Reklama