Režie:
Todd SolondzScénář:
Todd SolondzKamera:
Edward LachmanHudba:
James LavinoHrají:
Danny DeVito, Ellen Burstyn, Greta Gerwig, Julie Delpy, Keaton Nigel Cooke, Zosia Mamet, Kieran Culkin, Tracy Letts, Samrat Chakrabarti, Michael James Shaw (více)Recenze (18)
Film je tvořen čtveřicí povídek více méně bez nějaký spojitosti. První povídka bylo akorát neustálý blábolení matky se synem o smrti. Nějak mě to nebavilo a navíc mi to ani nepřišlo nijak vtipný snad kromě historky o psovi jménem Mohamed. (2 hvězdy) Ve druhý povídce se objeví Dawn Wienerová, která byla hlavní postavou ve filmu Welcome to the dollhouse. Na to jsem se hodně těšil, protože v tom původnim filmu byla taková správně asociální a cynická. Tady je naopak milá, hodná, přátelská. Prostě pravej opak. Spíš mě víc pobavil Kieran Culkin. Jako najdou se tu i nějaký vtipný momenty, ale zároveň žádnej zázrak. Nenadchne, neurazí. (3 hvězdy). Třetí povídka mi přišla rozhodně nejlepší. Danny DeVito hraje jakýhosi neúspěšnýho scénáristu a profesora na filmový škole. Tady jsem se během těch cca 25 minut několikrát zasmál. (4 hvězdy). No a poslední povídka mi přišla celá nějaká zhulená. (2 hvězdy) Celkově jsem od toho teda čekal víc... ()
“We’re all going to die.“ Todd Solondz natočil další ze svých hřejivých komedií o depresi, samotě a rakovině, jejíž hrdinové se marně snaží vyhovět normě pozitivního přístupu k životu a navzdory paralyzujícím pochybám o vlastní existenci dosáhnout amerického snu. Na důkaz toho, jak málo mu záleží na postavách tentokrát učinil hlavní hrdinkou vyprávění jezevčici, která je pro jednoho z páníčků „motherfucker“, pro jiného „Doo Dee“ („like shit“) nebo „Cancer“ (ale oproti opravdové rakovině není nezničitelná). Na feně režisérovi ve skutečnosti také moc nesejde. Podobně jako osel v Bressonově A co dále, Baltazare, mu zvíře slouží k reflexi lidské (ne)schopnosti empatie. Na jedné straně jsou postavy, kterým citová vazba k jezevčici způsobuje bolest, na druhé pak lidé citově otupělí. Pro obě skupiny je zvíře katalyzátorem, který je přiměje vyjádřit jejich potlačovanou frustraci z manželského života, obavy z vlastní smrtelnosti nebo postoj ke společnosti. Osobní štěstí, kterého by měl každý v duchu rozjásané reklamní přestávky (a mnoha jiných debilizujících produktů popkultury) dosáhnout, je prchavé a po každém okamžiku radosti přichází trest. Třeba v podobě život ohrožujícího a parkety znehodnocujícího průjmu. Díky různému věku postav zároveň vidíme, že se situace s přibývajícími roky nelepší. S tím, jak stárneme, máme – optikou Solondze – akorát více zdravotních problémů a výčitek z učiněných rozhodnutí, jejichž důsledky nelze zvrátit. Zmenšuje se akorát naše pochopení pro druhé. Například pro ambiciózní mladé filmaře s potřebou vyjádřit se, ačkoli nemají co říct. Vyjma štafetového vyprávění, které ovšem kromě Bressona dříve (a s jiným efektem) uplatnili i Richard Linklater (Slacker) nebo Steven Spielberg (Válečný kůň) a které tudíž není tak radikálním odklonem od konvencí klasického vyprávění, jaký jsme viděli v Palindromech, jde o klasický Solondzův film s dlouhými statickými záběry, ironickým užitím klasické hudby a úderně pointovaných dialogů (-What’s in Ohio? -Crystal meth). Pravidla toho, co smí být v americké komedii s ohledem na přecitlivělého, pejsky a jiná zvířátka více než lidi milujícího diváka řečeno a ukázáno, porušuje stále stejným způsobem, ale stále ne tak předvídatelně, aby vás nedokázal párkrát rozhodit (např. do detailů zacházející historkou o agresivním psovi jistého jména, který znásilňoval i veverky). 80% ()
"Wiener-Dog" je jedným z tohtoročných najdivnejších ale súčasne aj najzaujímavejších filmov, ktoré som mal možnosť vidieť. Varujem ale vopred... pokiaľ ste človek, ktorý má rád trošku jednoduchšie filmy a podané klasickým, uveriteľným a serióznym spôsobom, filmu sa vyhnite. Pretože nebudete absolútne rozumieť ničomu čo sa vo filme deje. Ale nakoľko mne nevadia filmy pre náročnejšieho diváka, musím povedať, že je to dobré ako komédia, ale má to aj zaujímavé momentky v oblasti drámy. Nie je to jeden príbeh, sú to štyri rôzne príbehy a každý má trošku svoj spôsob jednania a podávania príbehu. A možno bude najlepšie si ich rozobrať každý zvlášť. Začíname príbehom chlapca, ktorý dostane jazvečíka a akosi nevie ako sa oňho starať. Musím povedať, že najlepšie momentky tohto príbehu sú asi všetky monológy jeho mamy, ktorá rozpráva príbeh ako jej pudlicu znásilnil divoký pes z lesa menom Mohamed, alebo jej vysvetľovanie kremácie.Človek nevie ako to má brať, lebo je to tak divné a tak mimo, ale súčasne fascinujúce. Musím ale povedať, že zaujímavými momentkami nešetrí a máme tu aj ukážku psej hnačky. Doslova. Takže si z toho posúďte, či je to niečo pre vás. Potom sa presunieme na veterinársku sestru, ktorá mladú jazvečicu unesie pred smrtiacou injekciou. Nie je žiadne tajomstvo, že som veľkým fanúšikom Grety Gerwig a opäť tu môžeme vidieť jej príjemnú stránku, no jednoznačne musím povedať, že celá táto časť je podaná veľmi neprirodzene. Ale na druhú stranu mám pocit, že tak nejako to chcel asi pán režisér, lebo neverím, že by na nejakej planéte dokázali tieto dialógy vyznieť úprimne a skutočne. Človek je tým ale opäť fascinovaný, lebo nikdy niečo také asi nevidel. V strede medzi ďalšími dvomi príbehmi máme kovbojskú pesničku, kde náš jazvečík chodí medzi rôznymi filmovými scénami, to je veľmi vtipné... a potom sa presunieme k učiteľovi filmu Danielovi Schmerzovi (Danny DeVito), ktorý žije veľmi smutný život a chce nejaké uznanie od svojho okolia. Osobne túto časť hodnotím ako najlepšiu, lebo pôsobí oveľa lepšie zrežírovaná, sofistikovanejšia a pokojnejšia. A aj herecké výkony fungujú. A záverečná časť patri Ellen Burstyn, ktorá hrá slepú starú mamu, ktorú navštívi vnučka, lebo potrebuje peniaze. Má to srdce na správnom mieste, humor funguje a v závere je tu tak zaujímavá scénka, že ju nebudem nikomu ruinovať. Keby to mám zhrnúť, tak "Wiener-Dog" rozhodne nie je film pre každého, ale je to určite niečo iné a inovatívne. Ak by som si mal vybrať tohto roku ale obľúbený film s Gretou Gerwig, tak by určite vyhralo Maggie´s Plan . Zhodnoťte si sami, či je toto film, ktorý chcete vidieť a zabavte sa. Hodnotenie: B ()
Z hereckých výkonů stojí za zmínku především Kieran Culkin, který je neobyčejně zajímavým mladým hercem a pak spolehlivý Danny DeVito a také herecká veteránka Ellen Burstyn. Z formálního hlediska zaujme také hudební intermezzo, plnící funkci "přestávky" doplněné vtipnými záběry "putujícího" jezevčíka před pozadími rozlišných lokací za zvuku hudební skladby The Ballad of Winer-Dog zpívanou Ericem Morrisem. Wiener-Dog je smutný, ale pěkný film o životě a o umění, o tom, jak se tyto oblasti ovlivňují a prolínají. Není to rozhodně rodinný film pro pobavení ani film pro milovníky zvířat, psů a jezevčíků. Je to stále hlavně silné autorské dílo jednoho z nejvlivnějších představitelů nezávislého filmu, který se bude líbit hlavně milovníkům "obyčejně divných" filmů. A samozřejmě fanouškům tohoto jedinečného filmaře. ()
Zajímavý film se zajímavými postavami, které jsou spojeny tím, že se do jejich přítomnosti dostal jeden jezevčík, podle kterého se také celý film jmenuje. Kolem jezevčík se motají herecké veličiny i mladé naděje, všichni ukazují, že tenhle film o lidech je velmi fajn. Finále je pěkně drsné, stejně jako je drsný život. ()
Celých 10 rokov bol Solondz popredným tvorcom amerických "drám vzťahových kríz", ktoré boli pozoruhodné predovšetkým blahosklonnosťou k tým najbizardnejším ľiudskýn slabostiam a úchylkám. Po prepadáku Život počas vojny, som veril, že sa vracia do starých koľají. On ale prehodil výhybku a posúva sa smerom, ktorý ma znepokojuje. Celý film som mal pocit, že za z neho stal americký Seidl, lenže ten aspoň udržuje zdanie opravdivosti vo svojej tvorbe. Na rozdiel od Wiener-doga, ktorý je zle vybudovanou, pseudokritickou pózou a celý čas poučuje diváka. Neveril som postavám, ešte menej dialógom. Kladne hodnotím iba prvú poviedku. ()
Fakt jsem od autora Happiness a Dollhouse nečekal tak unylou, obsahem řídkou ale strašně natahovanou nudu. Bavila mě jen první povídka s "citlivými a vnímavými" rodiči a snaživé mamince, to byl klasický cynismus, u zbytku už jsem fakt umíral. ()
4 poviedky, ktoré spájal hlavný protagonista - malý jazvečík. Všetko sa to nieslo v takom depresívno-ironickom rytme plnom beznádeje, proti čomu nemám žiadne výhrady. Akurát, že každá z poviedok dosahovala inšie kvality. Mne osobne sa najviac páčila hneď tá prvá poviedka, najmä tie dialógy medzi mamou a synom nemali chyby. Tie ostatné už boli tak trochu priemerné, hoci aj tam sa vyskytovali sem-tam veľmi dobré dialógy, ktoré tomu dodali svižnosť. Ale po scenáristickej stránke som čakal predsa len niečo lepšie. ()
"FUCK DAMIEN HIRST!" Začínam mať slabosť pre ten špecificky vyschnutý cynický čierny humor pána Solondza. Skvelé dialógy. A "prestávková" scéna podfarbená geniálnou piesňou The Ballad of Wiener-Dog ma totálne rozsekala. ()
Film o jezevčíkovi jsem si bezesporu nemohl nechat ujít. Vzhledem k tomu, že v místě trvalého bydliště se jeden (spíše řečeno jedna) taková vyskytuje. Danny DeVito bláznivá rodinná komedie - pomyslil jsem si a byl jsem tůze zvědavý jak taková událost může vlastně dopadnout. Poutače naznačovily, že to bude psina a užiji si skvostných 90 minut HD záběrů na štangli salámu na vodítku. Jenomže co čert nechtěl, do Prahy nepřijel papež, ale Todd Solonz to vymňoukl a z komedie s jezevčíkem v hlavní roli - mimochodem který herec ho hraje? se stalo černohumorné tak trochu absurdní drama o životě. Jezevec nás tedy provází celým filmem, ale není zpravidla vždy tím klíčovým prvkem. Zejména to jsou lidé ve bezvýchodných životních situacích a jejich hledání cesty jak z toho ven. No ven se dostane tak akorát čoklík ze Saint Tropez, ale né ty pomíjivé lidské existence. Zkrátka Todd se s tím nesral jako pes a místo Pavla Bobka nás hodil do rovnou pořádného lejna. Úsměvy střídá zděšení, zděšení střídají úsměvy. Celkový výsledek je rozpačitý, ale naozaj i v něčem krásný. Najdou se tu pěkné scény a pěkně hnusné scény, ale takový je sám život. Jedna velká psina. ()
Slovy Calculona z Futuramy -> "To bylo tak strašný, že jsem z toho dostal rakovinu." Fakt blbý, naprosto samoúčelný film o ničem. ()
Fuck Damien Hirst! Amerika Todda Solondze je místem odpornějším než Guantanamo a Solondz v tom jistě shledává jisté zadostiučinění. Jak tvrdí očividně deprimovaní Mexičtí hudebníci postávající u benzínové pumpy: We prefer Mexico. (...) In America, so lonely. And sad. And depressing. Like a big, fat elephant drowning in a sea of despair. Sometimes it's just too hard to lose weight. Symbol jezevčice, putovní psa, který jde z ruky do ruky, pomáhá Solondzovi propojit jako v jiných filmech nesourodou skupinu různě stižených duševních mrzáků. Ukazuje nám je proto, abychom pochopili, jak hluboko dokázala Amerika klesnout a proč se bárka stále více naklání: Člověk je ubohé, naprosto beznadějné stvoření a pro Američany to platí dvojnásob. Současnost navíc nahrává sžíravě soucitnému Solondzovi na několik hodně ošklivých satyrickým smečí. Pro vyřízenou Ameriku je ovšem příznačné, že se podařilo snímek realizovat v produkci Amazonu a ke stvárnění nebožáků sehnat zajímavou snůšku různě kultovních herců, z nichž nejlépe obsazeným je Kieran Culkin, jehož filmový bratr trpí Downovým syndromem :-) Kolik dalších se ucházelo o roli, kterou nakonec ukořistila Woodyho zrádkyně Greta Gerwig (ten ostatně též přijde na přetřes), lze načíst v zajímavostech. Na kytárku brnká Devendra Banhart a smyčce pokryl Debussy. Sranda se vším všudy. ()
Kaleidoskop sračiček. ()
To je fakt otřesný, že ani jedna z povídek neměla žádnou smysluplnou myšlenku! Ani je nebudu postupně rozebírat, protože to by bylo vážně zbytečné. Takže do kupy všechny povídky byly nudné (ty vtipy byly vážně trapnými pokusy o vtip), bez myšlenky, nápadu a sympatických postav. Šlo to od té ,,nejlepší" (té bych dal takové horší 2*) k nejhorší (odpad!). Nejvíce jsem se na film těšil kvůli mé velmi oblíbené postavě Dawn Wienerové, ale to co s ní tady provedli, to je fakt ostuda. Úplně jsem si říkal, že kéž by se tu tato povídka byla neobjevila, protože tím akorát Dawn i všechny ostatní domrvili. Úplně vymazávám tu povídku z hlavy! Poslední povídka byla vážně celá tlachací a wtf nudná a už jsem usínal, ale i přesto jsem dokázal postřehnout tu bezmyšlenkovitou pointu. Celý film bych shrnul jedním slovem: Hrůza! Vyhodnocení: I soundtracky tu stály za hovno! ()
Vyzdvihávám především elegantnost a um kamery Edwarda Lachmana! Wiener-Dog kombinuje prvky surrealismu a suchého humoru. Režisér se zaměřuje na téma postav, které jsou se svým osudem smíření, ale nežijí zrovna "inspirativně" s nějakým smyslem života. Solondzův film reflektuje naprostou frustraci tvůrčího procesu. Zatím co se plynně člověk "prokousává" sledováním filmu, přijde moment, kdy už vtipnost končí, nastává dramatická scéna. Oceňuji scénu matky s dítětem, ve které se dítě ptá na smrt a matka chlapce poučí, že smrt je vlastně dobrá věc a že se s ní musí smířit.. Wiener-dog sleduje nadále pomíjivou povahu světa, který je nepohodlný. Abych ohodnotil film více než třemi hvězdami, musel by režisér rozvinout více jednotlivé příběhy a vytunit ještě více svůj bizarní smysl pro humor, který nabídl ve skromné porci. ()
Znôžka 4 nesúvisiacich 20minútových absurdno komických poviedok, ktoré vzájomne prepája len jazvečík. Prvá poviedka je skôr náučná, priamočiara, o zodpovednosti pri adoptovaní si domáceho zvieraťa. Druhá asi najdivnejšia s vážnym odkazom na tému hendikepovaných ľudí. Tretia je najvýraznejšia, pochopiteľne kvôli zahviezdeniu Dannyho DeVita, ako neúspešného profesora umenia. Posledná je najhumornejšia, s čiernym humorom na tému smrť. Celkovo príjemné a nečakané poviedkové prekvapenie. ()
O Toddu Solondzovi se dá leckde dočíst, že jsou jeho film často černými komediemi, u kterých vlastně tak trochu chybí ona komedie. Wiener-Dog je v místech vtipný, ale v místech taky až brutálně utlumený. Přívlastek "brutální" se ale také hodí k humoru, který tu a tam ve filmu prosákne, a který ne každému musí zcela sednout. Solondzovi se výborně daří propojit čtyři naprosto rozdílné příběhy - krom jezevčíka samotného je propojuje i společné téma nemoci a smrti. Některé nuance jsou vskutku geniální, ale některé pro změnu buďto přílišné zakrývají svůj význam, anebo jsou zkrátka jen naprostými absurditami, které takovému snímku ne vždy musí prospět. Dopadá to pak tak, že se od filmu nemůžete odlepit, ale nevíte zda je to kvůli tomu, že je tak skvělý, anebo proto, že je tak příšerný. Wiener-Dog se pohybuje na skutečně křehkém pomezí. ()
sonda do života prestarnutých jupíckov z predmestia a rodinné trampoty. nie pre slabšie žalúdky a ľudí čo neznášajú klamanie. nedopozerané. ()
Reklama