Režie:
Paweł PawlikowskiKamera:
Łukasz ŻalHrají:
Joanna Kulig, Tomasz Kot, Borys Szyc, Agata Kulesza, Cédric Kahn, Jeanne Balibar, Adam Woronowicz, Adam Ferency, Dražen Šivak, Slavko Sobin, Aloïse Sauvage (více)VOD (1)
Obsahy(1)
V období budování stalinského Polska, ale také moderní západní Evropy se odehrává příběh velké osudové lásky zpěvačky Zuly a skladatele Wiktora. Nedokážou žít spolu, ale zároveň se fatálně přitahují a nevydrží být bez sebe. V kulisách Varšavy, Berlína a Paříže zní jazzová a folklorní hudba a Zula s Wiktorem rozehrávají nádhernou, ale hořkou baladu, svoji vlastní studenou válku. Kunderovsky laděným milostným eposem navazuje Pawel Pawlikowski na úspěch oscarové Idy. Za dílo nabité elektrizující hudbou i obrazovou krásou byl na festivalu v Cannes odměněn Cenou za nejlepší režii. (Aerofilms)
(více)Recenze (178)
Film bez jedinej technickej chybičky. Príbeh sa rozpráva sám bez akýchkoľvek zbytočných rečí a divák sa sústredí na to, čo je naozaj dôležité - vzťah Wiktora a Zuly, plný ohňa a zimy. Famózny zážitok. 95% ()
Melodramatický časosběrný příběh o dvou lidech, kteří nedokážou žít bez sebe a zároveň nedokážou žít spolu, o jejich vztahu a všech jeho překážkách, které jim klade politický režim, státní hranice, ale i jejich vlastní činy. Film, kde toho oči a výrazy namluví více než slova a ducha doby vykresluje zejména hudba. Hudba, kterou ústřední dvojice tvoří, hraje, zpívá a tančí, a která ztělesňuje místo, čas a společnost, ať už se jedná o teskné lidovky, propagandistické chorály, jazz nebo šanson. Nikdy nebyla lidová hudba takhle sexy. Nejedná se o útěk ze socialistické vlasti za lepším zítřkem, lepší zítřek se nekoná. Film toho hodně nakousne a nic z toho nedořekne, studená válka, studené emoce, nepochopitelné činy hlavních postav, jejich nesnesitelná lehkost bytí, nemožnost spočinout. Z formálního hlediska to je audiovizuální skvost, černobílá poetika, nečernobílé postavy. Ke konci to na mě bylo možná až příliš odtažité, jakoby zahleděné do sebe sama, ale tyjo… Proč se takové filmy netočí u nás… ()
Osobně jsem nečekal, že mi film sedne. Mám moc rád filmy, ale většina artových věcí jde mimo mě. Ale Studená válka mě sedla. A bude to taky tím, že si na nic velkého nehraje. Je to prostě jedná velká lovestory. Dost jsem ocenil, že se ve filmu tolik neřešila politika, a celé to bylo o postavách, hledání štěstí a taky o lásce. Režisér Pawel Pawlikowski má velmi klidnou režii, a vůbec nikám nespěchá. Jeho film je pomalejší, ale ne nudný. Má skvělé momenty, a krásně pracuje s hudbou, s písněmi a taky kamerou. Díky tomu dostáváme velmi nádherné záběry, jenž jsou sice "obyčejné", přesto jsou nádherně natočené. Pawlikowski má velkou oporu v hlavní herecké dvojic, která je skvělá. Joanna Kulig se mi dost líbila a její výkon je správně drzí a vášnivý, přesto dokáže být i hodně něžný. Tomasz Kot toho moc nenamluví, ale to ani nemusí, jako divák jsem mu naprosto rozuměl. I když mě film dost bavil, tak se mi nepodařilo si k němu vybudovat nějaký vztah. Ty emoce tam vidím a i cítím je z některých scén, přesto to místy na mě působilo dost chladně. Studená válka je velmi povedený film, který jasně dokazuje, že stačí mít dobrý nápad a šikovného režiséra a může vzniknout velmi dobrý film, jenž ocení i ostatní. ()
Oslova polského filmu s nádechem českého kunderismu. Který už je vlastně spíše francouzský. A nebo teda vlastně polský. Karlovy Vary mi toto dílo zatrhli a možná se vědělo proč. Chápu, že tento typ filmů má své fanoušky, tak tomu vždy bude. Oceňuji statečnost i osobní nasazení, ale mě tato situace a stylizace prostě nesedí. Hudení podtext mimo můj obraz a vlastně jenom lehký nádech totality, který si hraje svůj malinkatý příběh na pozadí obrovského nadpisu "Studená válka". Ale chápu a respektuji. Jen hold to není v mém krámu k mání. ()
Talianske manželstvo by tu bolo asi slabé slovo. Najskôr som mal pri filme problém s útržkovitým rozprávaním, lebo vidíme len epizódy zo života a nie všetko, čo udalostiam predchádzalo a nasledovalo po nich. Ale zvykol som si, že to nie je životopis, ale príbeh bláznivej lásky dospelých ľudí, ktorí vo vzájomnom vzťahu boli vždy iba na začiatku, aj keď už boli na jeho konci. Pri folklórnych vsuvkách som mal viackrát pocit, že ide o slovenský folklór, len nejakým omylom spievajú po poľsky. –––– Nechaj ma a nájdi si niekoho, kto s tebou vydrži. – Taký sa ešte nenarodil! ()
Jediné -i když podstatné- mínus, je značná emociální odtažitost, daň za zkratkovitost v životních etapách vztahu těch dvou (titul Studená Láska, by býval výstižnější). Škoda, protože na pohled a na poslech ..je to nádhera. ()
K čemu skvostná filmařina, když je film tak prázdnej a chladnej? Čekal jsem trošku něco jiného. Zajímavé komentáře: "POMO" [KVIFF2018] ()
FAME. Kulínský. PL. Padesátky. Černobílá. 4:3. Lovestory jako metafora studené války, kde se milenci dobrovolně trýzní gulagy než by se oddávali bohémskému a svobodnému životu v Paříži...Tato nerealističnost by ráda byla SUR, ale nelze ji věřit a tudíž prožít...Ojojoj... ()
Pro mě hrozně nevýrazný film, u kterého si za tři dny ani nebudu pamatovat, že jsem ho viděl. ()
Nejkrásnější filmová romance jakou jsem kdy viděl. ()
Tomu se říká svébytný filmový jazyk. Nutno říct, že velmi úsporný. Přesto dokonale funkční. Film syrový jak šanson. Poláci umí být neskuteční. ()
Film Studená válka je vlastně jen love story na pozadí Studené války. Je to vizuálně přitažlivé, má to dobrou atmosféru, skvělou černobílou kameru a dobré obsazení. Nicméně příběhově to takový zázrak není. Z počátku se mi zdálo, že díky tomu vizuálu, atmosféře a kameře se z toho vyklube něco silnějšího. Bohužel postupně jsem zjišťoval, že půjde opravdu hlavně jen o vztah dvou lidí v nelehké době. K lepšímu hodnocení mi chybělo i větší souznění s postavami. (Možné drobné spoilery) Jejich chování mě spíše štvalo. Bylo často velmi iracionální a z jejich přístupu jsem měl pocit, že opravdová láska se musí protrpět. Když už to vypadalo nadějně, sami si to zkomplikovali a vybrali si těžší a v dané době přímo sebedestruktivní cestu. Proto mi přišel i jinak silný závěr jen jako řemeslný kalkul. Opravdu by se postavy dobrovolně vrátily zpět, když jim muselo být jasné, co je čeká? ()
ojojój..poézia..Nech žije poľská kinematografia! ()
ojojojj!!Doslova. ()
Zážitek který zraje. Sebejistý styl vyprávění, a to jak se po střihu scény dozvíme její konec až tak ledabyle v té další.. velká frajeřina. ()
Proč mi nikdo neřekl, že je to hudební film? To bych na to šel rozhodně dřív. Kdyby se to k vám taky nedoneslo, první polovina filmu je prakticky jenom zpívání, tančení a hraní na klavír. Což je přesně pro mě, protože miluji vyobrazování různých evropských kultur (ať už přes filmy nebo právě hudbu nebo tanec). Taky jsem ze Studené války ještě nadšenější, protože jsem nebyl úplně fanoušek Idy (za kterou režisér tohoto filmu dostal Oscara), a měl jsem trochu nízká očekávání pro tenhle film a proto bylo jednoduché mě mile překvapit. Napsané je to velmi jednoduše a zápletka je jako z každého druhého romantického filmu, ale Pawlikowskiho režie a Żalova kamera tomu dávají úplně jinou dimenzi. Příjemná stopáž 90 minut je naprosto ideální pro takto jednoduchý příběh a ve filmu prakticky neexistují scény, které by se táhly. Ústřední dvojice je naprosto uvěřitelná a i přesto, že ve filmu žádný z nich nemá nijak vypjaté scény, tak podávají okouzlující herecké výkony (ne fascinující, ale prostě příjemné, přirozené a uvěřitelné). Vůbec se nebudu divit, když o tomhle filmu ještě uslyšíme (Evropské filmové ceny, Glóby, Oscaři) a budu mu přát hodně štěstí. ()
Milostné drama o tom, že láska holt nepřekoná úplně všechno. Překvapivě mi vůbec nevadily folklórní prvky, naopak byly natočené tak, že to dávalo filmu strašnou sílu. ()
Studená válka je tak nějak jiná. Svým uměleckým pojetím lásky mi ze všeho nejvíc připomíná Nit z přízraků. Jenže tady je to skutečně o válce. Aktéři ve jménu životní lásky ohýbají své osobnosti a mění své osudy. Noří se hlouběji a hlouběji do náruče nesmyslné bitvy, jen proto aby se mohli opět získat.To vše v překvapivě podmanivém doprovodu polské lidové hudby. ()
Režii a kameře není co vytknout, film je profesionálně a poutavě natočen, navíc kontrastní černobílá a formát k jeho příběhu nesmírně padnou. Co se hudby týče, ta potěšila ještě více, obzvlášť folková část je nádherná a stejně tak všechny kostýmy, ty je právě zde třeba zmínit. Jenže, i když jsem psal, že je film poutavě natočen, příběhově dokonale odpovídá názvu, je velmi studený a zvláštní. Přibližně do Paříže jsem byl spokojen, dál už nikoliv, děj se vlastně neustále opakuje a nudí, osud postav časem přestane zajímat, týká se to dokonce i scény, ve které Wiktor skončí v pracovním táboře. Že by láska byla až tak silná? Učinit takový krok mi přijde nesmírně hloupé a naivní, ale hloupě se zde oba zamilovaní chovají často. Navíc pocit, že tato dvojce spolu nemůže zůstat přetrvává a to i po závěrečné scéně. 60% ()
Smrt a mrd, to zabere vždycky! ()
Reklama