Režie:
Ralph FiennesScénář:
David HareKamera:
Mike EleyHudba:
Ilan EshkeriHrají:
Oleg Ivenko, Ralph Fiennes, Louis Hofmann, Adèle Exarchopoulos, Sergej Polunin, Olivier Rabourdin, Raphaël Personnaz, Čulpan Chamatova, Zach Avery (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Teprve dvaadvacetiletý mladík v černém baretu a přiléhavém tmavém obleku sedí na palubě letadla letícího z Petrohradu do Paříže. Píše se rok 1961 a Rudolf Nureyev, člen vyhlášeného Kirovova baletu, který tehdy ještě nebyl povýšeným člověkem ani legendou, poprvé cestuje za hranice Sovětského svazu. Pařížský život Nureyeva uchvátí a mladý tanečník do sebe zatouží vstřebat co nejvíce z kultury, umění a hudby, jež toto oslňující město nabízí. Ale důstojníky KGB, kteří ho sledují na každém kroku, začne jeho chování i přátelství s mladou Pařížankou Clarou Saintovou čím dál více znepokojovat. Když se na něj nakonec obrátí s šokujícím požadavkem, je Nureyev nucen učinit zlomové rozhodnutí – takové, které může změnit kurz jeho života navždy a vystavit jeho rodinu i přátele hrozivému nebezpečí. (HBO Europe)
(více)Videa (1)
Recenze (22)
Na filmu musím ocenit hned několik věcí: 1) Výborně vybrali malého a staršího Nureyeva - opravdu si byli podobní i vzhledově i povahově. 2) Film mě opravdu bavil. Byl zajímavý, rozporuplný a pořád měl kam gradovat. 3) Skvělý napínavý konec. 4) Výborně volená hudba a 5) Úžasně se zde prolínaly minulost se současností. Krom toho - herecké výkony byly bezvadné. ()
I když je film hezký a nekladl si za cíl opěvovat homosexualitu Nurejeva, mám pocit, že tato jeho stránka byla v tomto snímku zanedbána a neprávem potlačena. Dokážu si představit, že svobodné nadechnutí i v sexuálním cítění, které Nurejev bezpochyby pociťoval za jeho hostování v Paříži, mohlo být jedním z rozhodujících motivů k emigraci, což z tohoto filmu patrné není. Zda tomu tak skutečně bylo, se už nedozvíme, ale vzhledem k tomu, že zemřel na AIDS, dovozuji, že jeho homosexualita hrála v jeho životě očividně větší roli, než jakou film této Nurejevově stránce přisuzuje. Přestože gay tématika je nastíněna velmi nejasně a spíš divák jen tuší než ví, má tento snímek potenciál zaujmout a přiblížit tehdejší dobu těm, kteří si ji pamatovat nemohou. Oleg Ivenko, představitel hlavní role se svého výkonu zhostil se ctí, fyziologicky byl velmi dobře vybrán ať už představitel malého Nurejeva či až pak dospělého. Mě tento film potěšil. Škoda jen, že nevznikl v ruských reáliích, protože i když se mimoruské produkce mnohdy dost snaží, většinou se jim pravé ruské reálie napodobit nedaří. ()
Velmi příjemný film, na který se hezky dívalo. Za odměnu pro diváka bylo perfektní a dramatické ztvárnění přechodu hlavního hrdiny do Francie. Jen těch pár vzpomínek bych možná vystřihl, zbytečně to protahovalo závěr. Možná mohli autoři nechat více prostoru osobě tanečníka, aby nepůsobil jen nesympaticky, ale trochu více se o něm divák dozvěděl. ()
Příběhy o emigracích jsou nyní již několik let především doménou českých filmařů a stále tomu není konec. Do stejného námětu se pustila i Velká Británie v koprodukci s Francií a společně odvyprávěli příběh ruského tanečníka baletu Rudolfa Nurejeva, kterak se vzepřel sovětskému systému, využil hostujícího vystoupení ve Francii a požádal o politický azyl. Snímek je v obrazotvornosti nenásilný a i po umělecké stránce v oblasti jemného vyprávění vcelku sympatický s uměleckým dojmem právě kolem baletu. Na temnou politiku bolševického rozhraní v Sovětském svazu se samozřejmě patřičně kladl důraz v působnosti vyniknutí oné nepříjemné doby. Politika se do sportu dere i dnes, takže ve svém smyslu se od této dobové výpovědi zase toho až moc nezměnilo. Sovětský tanečník jede do Francie na vystoupení a v patách má neustále sovětskou tajnou službu. Nesmí profesně ani soukromě učinit nic nerozvážného, jinak sovětská rozvědka zakročí. Že to nebylo pro takového člověka nic jednoduchého je nám patřičně ukázáno, ale skutečně se zase až moc na pilu netlačilo. Přeci jen se nejedná o žádný thriller. Ve snímku je kromě poutavého umění vestavěna také psychologie jednotlivce, touha a omšelá doba. O homosexualitě Nurajeva se příběh zase až moc přehnaně nezajímá, což je na dnešní dobu až div. Zmínka o tom však samozřejmě je. Snímek ale jinak libozvučně povznáší svou vůli o poctě svému hrdinovi, pro kterého byl balet elixírem života. Snímek je natočen tak, že každá scéna s Nurejevem po divácké stránce zahřeje, naopak ze scén ze strany sovětských soudruhů téměř zamrazí a scéna z letiště je nejnapínavější dějovou složkou na celém dějství. Natočilo se to zkrátka s plným respektem k Nurejevovi, který to v životě neměl jednoduché a osud mu to ani moc neulehčoval. Fascinující filmové vyprávění podle skutečných událostí. ()
Prostřihy časových flashbacků fakt nejsou pro mě, já vím říká se tomu velké umění, ale v tomhle případě to z mého pohledu byla jen hrátka o delší stopáž. Oleg Ivenko zahrál Rudolf Nureyeva dobře, ale mě tedy ten člověk příliš sympatický nebyl. Celkový hodnocení vylepšíil skvělě gradovaý závěr, jinak prostě některé filmové umění mě vysloveně nudí. ()
Reklama