Režie:
Edgar WrightScénář:
Edgar WrightKamera:
Bill PopeHudba:
Steven PriceHrají:
Ansel Elgort, Lily James, Kevin Spacey, Jon Hamm, Eiza González, Jamie Foxx, Jon Bernthal, Sky Ferreira, Viviana Chavez, Flea, Wilbur Fitzgerald (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Talentovaný mladý řidič (Ansel Elgort), který zajišťuje zločincům únik z místa činu, je ve své práci tím nejlepším z oboru i díky hudbě, kterou si během ní pouští. Když se Baby setká s dívkou svých snů (Lily James), vnímá to jako příležitost opustit život zločince a začít znovu. Poté, co je ale mafiánským bossem (Kevin Spacey) přinucen zúčastnit se další akce, která je předem odsouzena k neúspěchu, ocitá se v ohrožení jeho život, láska i svoboda. (Falcon)
(více)Videa (8)
Recenze (851)
Momenty, kdy se ten hnusáček vlní v rytmu pamuziky (nebo vynikajících The Damned!) asociují nesnesitelnou lehkost bytí. Významově, od Kunděry jen vykradeno. Pokud tedy překlenete nutkavou potřebu přišlápnout Elgortovi ohryzek, je k vidění solidní, akcí nabitý film dle ověřeného mustru, jehož některé výseče však působí až uhrančivě, když se barvy, pohyb i muzika snoubí do dokonalých celků. ()
Baby Driver mě divácky ani analyticky nijak zvlášť neokouzlil, ač bych tomu byl rád. Pod vším jeho rachotem (písně, řev motorů, výbuchy, dialogy), okázalým designem a siláctvím vlastních postav mi nepřipadl nijak inspirativní a nejsilnější byl pro mě v momentech, které od všeho toho rámusu a záměrného pozérství utekly k mnohem civilnější poloze se subtilnějšími filmařskými nápady (viz dále bod b plus všechny scény s pěstounem). Tři věci mě ale na jeho výstavbě upřímně zaujaly. ___ (a) Komplexní práce s různými formami rytmu. Ta je zřejmá už z toho, že první scéna (335 sekundy) měla průměrnou délku záběru 1,48 s., zatímco druhá scéna (165 s., tedy 49 % trvání první) byla naopak komponována jako jednozáběrová. A to aniž by se významně změnilo tempo, důraz na pohyb figur rozsáhlým prostorem a určující role zvukové složky, takže se rychlý střih a návaznosti mezi záběry plynule funkčně transformovaly do složité spolupráce prvků mizanscény v pohyblivém rámu. ___ (b) Inscenace dialogové scény v prádelně jako scény muzikálové, přičemž hudba v ní naopak v porovnání s celkem osnovy ustupuje do pozadí. Romantický pár postav, spojený navzájem jedněmi sluchátky v uších, se v třicetisekundovém záběru hladce posouvá prostorem na pozadí barevně sjednocených otáčejících se bubnů praček. V závislosti na rytmu a významu promluv v dialogu se v kooperaci s pohybem steadicamové kamery takřka tanečně otáčejí, aniž by si musely vytáhnout sluchátka z uší. Krátké, ale kinematograficky krásné... Pro mě nejlepší moment filmu (ještě vedle první návštěvy pošty s malým chlapcem). ___ (c) Míra přemotivovanosti: film jako celek kopíruje vývojový vzorec akčních filmů (znáte to, profík, poslední džob, láska jako trám), takže logicky ho následovat nevyžaduje velké úsilí. Navzdory tomu ale zavádí do hry obrovské množství drobných i větších motivů, jež zahušťují zcela transparentní systém spojnicemi a vysvětleními, které sice k pochopení nepotřebujeme - ale každý z nich se excesivně využije, někdy i víckrát! Vypravěčsky to irituje, což je ovšem zřejmě součást konceptu, neb jejich funkce zjevně není vypravěčská či psychologická, nýbrž dekorativní až ornamentální. Lze to chápat jako součást sebou-se-opájející hry na muzikálový akční film: jakkoli maskovány za kompoziční či realisticky motivované prvky, naplňují tyto detaily a dílčí rámce především čistě sebestřednou estetickou funkci (např. motiv Babyho dětství, kazetové remixy, některé songy). ()
Brit Edgar Wright to s žánry vždy uměl. Pokaždé to měl vypiplané do detailu, nablýskané, vypulírované. Jenže to mnohdy nepěkně drhnulo na cestě k divákovu srdci. Prostě to bylo prázdné uvnitř. A to je i lehce tentokrát, ač musím s potěšením konstatovat, že tenhle kousek se mi strefil do vkusu náramně. Střih je funkční, hudba si dokonale rozumí s tím, co se děje na plátně. Celé je to promyšlené, hudba se stává další postavou. Vše je sladěné se zvukem. Hošan, který má sluchovou vadu a šrumec v uších musí něčím přebít, a který má song pro každou příležitost, se musí sžít s přítomností lupičů, kterým cosi dluží, a i když se ze závazků vyváže, pořád nemá vyhráno. Jenže coby sakra nebojácný řidič už od vřeštících alarmů nechce prchat. Do toho se objeví sličná servírka, no, co byste chtěli. Každopádně ač je příběh nekomplikovaný, Baby Driver je jedním z nejoriginálnějších a nejstylovějších projektů roku. Jen té ujetosti a černého humoru jsem si přál víc. ()
Tenhle film mi už z trailerů připadal tako nějako podivný, ale točí to Edgar Wright, říkal jsem si, to hrozny nebude... Jak jsem se mýlil, já tupá ploutev! Ten film nemá duši, má jen pár povedenejch akčních sekvencí, co jsou dobře nastříhané na hudbu a několik málo humorů, kterých je ale stejne tsk dobrých, jako tech trapnych a casting je asi to nejhorší vůbec, protože půlka postav vypadá jako parodie a napodoba někoho, na koho v rozpočtu nevyšli prachy ( černoch, co se zoufale snažil být Samuelem L. Jacsonem). A poslední půl hodina je už jenom totální zmar, kdy se všechno rozsype pod rukama a tam, kde mela byt pocta, nebo odkaz na nějaké dobovky a béčka, je jen transformace v obrovskou hroudu slizu plnou až příliš nasteroidované akce (která je tímto nechtěně směsná) a odporně přeslazených klišé ()
Já jsem naštěstí nešel na akademickou přednášku o teorii dokonalosti, nýbrž na letní filmovou jednohubku, čili se tady teď nemusím v ničem šťourat jak bába v koksu. Takovouhle bejkárnu jsem v kině zas nějakou tu chvíli neviděl, podobně svérázně si třeba Guy udělal posledního Artuše, ale tím přehlídka originality pomalu končí. Fór je v tom, že teprve až když si něco uděláte po svým tak jak vy sami chcete, může to za něco stát. Edgar se rozhodně s ničím nepáral a naservíroval mi tak dokonale rytmickej biják, že Rytmus by se měl přejmenovat na Fibliraci. ()
Galerie (77)
Zajímavosti (36)
- V závěrečných titulcích děkují tvůrci mimo jiné Robertu Rodriguezovi a Quentinu Tarantinovi. (Gerron)
- Edgara Wrighta chtěl původně natáčet v Los Angeles, kvůli omezeným peněžním možnostem se tvůrci nakonec rozhodli pro Atlantu. (Tft)
- Hneď druhá scéna, v ktorej ide Baby (Ansel Elgort) pre kávu, bola nakrúcaná na 28 pokusov. Režisér Edgar Wright sa nakoniec rozhodol a vo filme použil dvadsiaty prvý pokus. Celá scéna až nápadne pripomína úvodný dlhý záber z filmu Súmrak mŕtvych (2004), kde ide Shaun do obchodu a späť. Oba filmy režíroval Edgar Wright. (classic)
Reklama