Režie:
Paolo SorrentinoKamera:
Luca BigazziHudba:
Lele MarchitelliHrají:
Toni Servillo, Elena Sofia Ricci, Riccardo Scamarcio, Kasia Smutniak, Ricky Memphis, Roberto De Francesco, Fabrizio Bentivoglio, Euridice Axen (více)Obsahy(1)
Jaká je největší lidská touha? Láska? Peníze? Sex? Neomezená moc? A je možné toho všeho dosáhnout a cestou neztratit vlastní tvář? Nejúspěšnější italský režisér současnosti Paolo Sorrentino (Velká nádhera, Mládí) se vrací do českých kin s velkolepým provokativním komediálním dramatem. Sorrentinův dvorní herec Toni Servillo tentokrát v hlavní roli ztvárňuje Silvia Berlusconiho – notoricky známého miliardáře, skandalistu, mediálního magnáta a dlouholetého předsedu italské vlády, jenž se proslavil zejména svým excentrickým způsobem života a zhýralými večírky, které svět zná pod označením „bunga bunga". Film dává nahlédnout do soukromí této kontroverzní ústřední postavy a nabízí pohled na mrazivé a mnohdy groteskní situace, ať už se týkají podplácení soudců, nákupu nejlepších fotbalistů nebo svádění mladičkých modelek. Zabývá se také tím, jací lidé Berlusconiho a jemu podobné obklopují a jak funguje cynický mechanismus moci, založený na absolutní ztrátě hodnot, ponižování, egoismu a prospěchářství. (Aerofilms)
(více)Recenze (83)
Sorrentino natočil precizní a nadčasový film. A to zdaleka nejen obrazově, rytmicky a formálně, ačkoli to jsou rozhodně kategorie, v nichž by bylo pozoruhodné snímek analyzovat. Hlavně jde ale o obsah. Domnívám se, že vlastně nehraje roli, jak přesně režisér vystihl Berlusconiho v určitém období. To je spíš kulisa. Loro je především studií toho, jak funguje současný populismus. Když budete film pozorně sledovat, uvidíte zároveň Trumpa, Orbána i Babiše, tj. lidi, kteří lidem prodávají jednoduchý, ale přitažlivý sen o lepší budoucnosti, uzurpují si veřejné peníze, topí se ve skandálech, manipulují zákonodárným systémem, aby jim hrál do karet, ale žádná z těchhle věcí jim stejně nesrazí vaz. Ve filmu je na konci krásná scéna, v níž Berlusconi říká, že chtěl pro svou zemi udělat něco velkého a dobrého, že ji pozitivně proměnil. Ve skutečnosti dělá po celou dobu pravý opak (a je zřejmé, že si to uvědomuje), ale v tuhle chvíli je vidět, že přesvědčil sám sebe o tom, že vlastnosti, které si do jeho osobnosti projektují jeho voliči, nakonec pozměnily i jeho vlastní přemýšlení o sobě. Podobných bystrých postřehů o drobných nuancích, které jsou populistickým lídrům vlastní, je v Sorrentinově díle vícero. Jeho film je tak nejenom charakterovou studií, ale zároveň i otevřenou výpovědí o nás jako společnosti, která takovéhle lidi vyrábí a podporuje je. Jediným důvodem, proč nedávám plný počet hvězd, je roztahaný závěr filmu - několikrát se objeví scéna podpořená pomalou hudbou, která evokuje konec vyprávění, který ale znova a znova nenastane. ()
Velmi zajímavý snímek, který trochu vykrádá Vlka z Wall Street a přitom zůstává plně typicky Sorentinovská. Spousta krásných a vtipných přitom zároveň smutných záběrů. Film je jakoby rozdělen do dvou částí, přičemž mají spolu pramálo společného. Délka neodpovídající, ale přitom ve výsledku stále efektní film, co řekne to co má a moc nenudí (krom natahovaného konce). Herecky brilantní, hudba též skvělá, Ikdyž na Mládí nemá. Za vidění film rozhodně stojí, ale podruhé už si to narozdíl právě od Mládí nepustím....70%. ()
Popisek "životopisný" v případě téhle zbytečné a obsahově vyprázdněné vyhoněniny pobavil. Po hříchu to však byl jediný zábavný moment, neboť obecně snímek nefunguje v žádné z myslitelných rovin či kategorií. Alespoň pokud to berete tak, že film jako médium má člověka (jakkoliv) obohatit. Bohužel, Sorrentinův poslední kousek mi spíše něco vzal. 1/10 (za scény s manželkou). ()
Velmi mělké. U některých postav jsem ani nestačila vnímat, jakou zastávají funkci, co mají na starosti, nejsou tam jejich minulé ani budoucí osudy, konkrétní pracovní pozice, děj minimální, prostě o ničem. V polovině filmu se dosud hlavní postava vytratí, pak pronese již jen jednu větu a už o ní není ani vidu ani slechu, prostě s ní příběh přestane počítat Když je postavě věnováno hodně prostoru v první půlce, tohle by se stát nemělo, i když už třeba přestane být důležitá pro danou věc. Roztříštěné, neúplné, nevypovídající, chladné, emoce ve mě nevzbudilo absolutně nic, žádné životní moudro jsem si neodnesla, jen takové klišé jako že staří mocní muži mají rádi mladé modelky, existuje korupce a podobně. Nešťavňatě podané, nic nového pod sluncem, jen pár výjevů z mejdanů stálo za pohled. Film zachraňuje jen prostředí a krásné ženy, ale o politickém zákulisí se toho moc nedozvíte. Osobně jsem se ani nepobavila. Kdo má hlubší politické znalosti se ve filmu a případné narážce na něco možná vyzná lépe, můj názor to však neovlivní. Z mého hlediska je to povrchní záležitost, která mnoho nevypoví ani člověku, který o Berlusconim zná více či minimum faktů. Prázdnota. ()
"Tak jsem zas na koni", řekl Berlusconi. Italsky "loro" je "oni, ony, ono"; oni mafiánští kumpáni, ony ženy, ona moc a ono bohatství. Skvělý Toni Servillo je mi ve své roli "nesympatický" jak ostatně každý politik, ať již před dosažením kýženého politického postavení, kdy "dělá všechno pro lidi", i po jeho dosažení, kdy už neskrývá, že dělá všechno "jen pro sebe". A tak mě filmem spíš provázela myšlenka, co o tom soudí sám Paolo Sorrentino, pro kterého je v jistém smyslu tento film vyvrcholením jeho tvorby. Nepřišel jsem na to: zachovává si sice od něho odstup, ale něčím mocným ho zřejmě musel přitáhnout. Místy působí jako klaun či loutka, místy zase jako bohorovný znalec života. V tomto smyslu jsem jen senátorem č. 7. ()
...tentokrát byl Mistr velmi vázán žijící ikonou italské politiky - ohled na lavírování mezi provokativností interpretace a přiměřeností a lidským taktem nakonec působí proti umělecké svobodě. V Mladém papeži se Sorrentino vyřádil na konto anonymní instituce, neanalyzoval žádného konkrétního papeže - a dopadlo to výborně. Tady si kousl do živého a potkal se s publicistickou linkou komentáře a politickou satirou, kterou do vyššího levelu umělecké reflexe nevytáhne ani Ježíš, kterého v závěru vynáší jeřáb z rozbořeného kostela... ()
Za kozy a Berlusconiho ()
Hm, Kadakove komentare, to je kurva des bes.Uboha a lacna napodobenina verbala, presne to je Kadak. Naviac bez vtipu, bez originality a s krcovitou snahou o humor. K filmu nenapise ani hovno konkretne, len tie blaboly ako "dokonce jsme tam měli najatýho Billa Gatese, aby nám otvíral dveře na hajzl a když kolem plul Dan Bilzerian, vysypal nám na palubu lodní kontejner plnej děvek, aby nám prej zpříjemnil večírek". Biedny, mizerny a prachsprosty humor, lebo jak to ja uz dlhodobo tvrdim, humor je vec vazna. A s humorom opatrne -. je to ako krehka vaza, ktora sa lahko rozbije. Preto tu zadny nebude, proste ma nic radobyvtipne nenapada. Kazdopadne ako Sorrentinovsky kvalitna rezia tam je, kulisy na urovni, film som si dobre uzil, len 150 minut - na to je najlepsia plechova prdel, ktoru samozrejme nemam. mam len klasicku prdel a aj to este rozdelenu na dve polky. O Berlusconim by sa kludne dalo natocit kludnych pohodovych 120 minut. Fakt ako niektore pasaze su len ovatovane, bez vacsieho zmyslu. Preco davam slusny priemer, je ze Sorrentino hodne filmuje kozy a prdelky - a to ja rad. Vecierky Bunga bunga su uz svetozname - a ja na ne teda rozhodne verim. Oplatilo sa vidiet aj ten pravy surovy cynicky mechanizmus moci zalozeny na strate hodnot, na ponizovani atd : 69 % ()
/Scala, 29. 12. 2018 ()
Akosi nedokážem tým Sorrentinovým filmom prísť na chuť, a nič na tom nezmenilo ani Loro. Epický rozmer opäť v úzadí, a namiesto toho prílišný artový záber plný lyrizmu, čo mňa osobne nikdy nebralo. Dve a pol hodinové bunga bunga možno niekomu stačí na to, aby sa rozplýval, ale ja som čakal niečo zmysluplnejšie. Samozrejme, dievčatá (všetko samé modelky) boli pohľadné, a aspoň za tie dávam 1* (to by bol hriech keby nie). ()
Sorrentino, to je neuveritelna pastva pro oci. Namet je velmi originalni a Servillo pusobi velmi verohodne. Dej filmu se tristi o spoustu zdlouhavych scen, coz je vlastne takovy spolecny jmenovatel velkych italskych reziseru. To svym zpusobem muze navodit onen pocit nablyskane nicoty. Uz dlouho jsem ve filmu nevidel tolik krasnych zenskych najednou. Mne tento film sedl, chvili jsem uvazoval o plnem hodnoceni... ()
Hromadný orgasmus, ó veliký. Smějící se bizár. Bohatýr - satyr. Bouřlivý požitkář mondénní nahoty moderní doby. Baron v rauši, co serval slušně efektní, hříšné konfety. Naservíroval lynchovské móresy. Jehož vlastní, smyslně bombastické pózy smetly, rozprášily hlas suverénův do stěn suterénu. Divadelník a jeho ovečky, bez ovací. ()
SPOILER: Spíš než na celého Berlusconiho jsem byla zvědavá, jak se italská tvorba celkově popasuje s tématem.. Předesílám, že zpracování je fakt precizní.. Skvělá výprava, suprové lokace, kamera, hudba, obsazené "topmodelky", skvěle podaný zmíněný Silvio, takže po audiovizuální stránce není na filmu nic k vytknutí.. Bohužel příběh je roztříštěný, mělký, povrchní, suchý, děravý a celkově nesrozumitelný.. Na začátku poznáváme hlavního hrdinu a jeho záměr, aby se po cca první půlhodince ztratil a odbyl si ještě pár výštěků do tmy.. Střídá ho linie s Berlusconim, která je sice šťavnatější a humornější, ale je bohužel prokládána "slepými postavami", které jsou pro diváka neuchopitelné (souvislost, motivace, pointa jejich zjevní), takže tyhle odklonky silně nudí.. Upřímně jsem čekala něco víc syrovějšího a trošku víc soft porna.. Chudák Silvio si na plátně ani jednou neštrejchnul.. Stopáž v tomhle podání byla smrtící.. Ale prostě Toni Servillo měl svou dávku šarmu, i když z něj téměř celou dobu tvůrci dělali spíše kašpara a šaška.. |Kasárna Karlín| ()
Hodně podivnej film. Jako začátek dokonalej, něco ve stylu Vlka z Wall street. To sem si říkal, že to bude sanzační podívaná. Samý drogy, mejdany a nadržený ženský. No, ale jakmile se na place objevila hlavní postava, tak to všecko šlo do kopru. Nevím, proč to tvůrci takle zazdili. Při tom by to mělo s postavou gradovat, ale uplnej vopak. TAkže ze života Silvia sem si toho moc neodnesl. Jo, tenhle týpek prožil asi nesmírně vesmírně zajímavej příběh, kterej se bohužel vůbec neobjevil v tomhle filmu. Takže jedná velká škoda. ()
Kombinace režiséra Sorrentina a pozoruhodné postavy Silvia Berlusconiho mě velmi lákala. Bohužel téměř celou první hodinu se tam Berlusconi ani nevyskytne. Jako náhradu jsem viděl jen spoustu polonahých „modelek“. Sorrentino obrazově nezklamal, většina scén je parádních, ale bohužel tomu tentokrát chyběl silnější a ucelenější příběh. To píšu o filmu o Silviu Berlusconim! Nečekal jsem přehledný dokument, kde se dozvím všechno, přesto se nemůžu ubránit zklamání. Tomu se říká promarněná příležitost. Občas se objeví výtečná scéna, která je ovšem následována dlouhým pohledem na polonahé tančící holky. Nic proti nim, pohled je to krásný, ale v tomhle filmu jsem je nepotřeboval a příběh tím ztrácí tempo a napětí. Těšil jsem se i na jeho spojení s AC Milán. To bylo zastoupeno jen pár minut, povedeným vyjednáváním s posilou o přestupu. Tentokrát uzavřu hodnocení jednou povedenou replikou „Někdy všechno není dost.“ a zůstanu u tří hvězd. ()
Paolo Sorrentino se dle mého názoru snažil propojit art s životopisem a kapkou politiky. Artové scény měly výborný potenciál, avšak byly využity jen z poloviny a týkali se magnáta Sylvia natolik, že pro člověka, který ho zná jen podle jména nebo okrajově, tak mu nic neřeknou. Životopisy mají být dlouhé a hlavně mají diváku něco říct o dané osobě. Tento to zase splnil jen z poloviny, jelikož nám servíroval jen to, o čem člověk slýchává a nedovede si to představit, ale ty opravdové problémy zde za dvě a půl hodiny padly tak 3x, pokud budu optimistický. To, že Paolo zařadil do tohoto snímku i politiku chápu, ale s rodinnými problémky to tvoří "dobrou" dvojku, nuda a ještě větší nuda. Tak proč i přes všechna tato negativa, která jsem vyjmenoval, hodnotím třemi hvězdami? Jelikož se mi strašně líbila kamera, scénografie a hudba, jedním slovem "obraz". ()
Vizuální dokonalost, která je ovšem podpořená solidním obsahem. ()
60% ()
Satira s psychologickým přesahem ze života miliardáře a expremiéra Itálie Berlusconiho mne nějak moc neuchvátila. Mám rád filmy, kde se herečky svlékají ( jediná pro mne známá tvář Kasia Smutniak ze Zapněte si bezpečnostní pásy ), ale Sorentinův umělecký styl není bohužel pro mne. Jeho filmy jsou supr vizuálem oku lahodící zážitek, ale ten zbytek se utápí. ()
zbytečně dlouhý, dokola se opakující, místy nudný a ukecaný film. Ale už jsem nějak vyměk a dávám přednost vizuálně poutavým filmům, takže za 3... ()
Reklama