The Twilight Zone - Season 1 (1959) (série)
Tvůrci:
Rod SerlingRežie:
Don MedfordScénář:
Rod SerlingKamera:
George T. ClemensHudba:
Lyn MurrayHrají:
Rod Serling (vypravěč), Jack Klugman, John Anderson, Frank Wolff, Mary Webster, James Flavin, Ned GlassRecenze (6)
Jeden z dvanástich rozhnevaných mužov, Jack Klugman, hrá trumpetistu, ktorému to fúka len pod vplyvom alkoholu a v živote sa zatiaľ, nedobrovoľne, obišiel aj bez ženy. To ho ale raz zrazilo na ulici auto a nadprirodzená skúsenosť mu navždy zmení život. Scenárom síce skôr priemerná epizóda, ale vzhľadom na Klugmanov výkon a na fakt, že udalosti môžeme interpretovať dvoma spôsobmi, nakoniec zanechá vo vás pozitívny dojem. ()
Je nezvyklé, když se postavám na konci Twiliht Zone stane něco jednoznačně pozitivního - tohle je možná první případ, kdy hrdina nic neztratí, pouze získá životní moudrost. Je to trochu proti základnímu konceptu, ale mně to nevadí a celá ta interakce mi byla příjemná. Taky se mi líbila ta implikace "mrtví nejsi ty, ale oni", což je sice opět proti zvykům TZ, ale přišlo mi dobré uznat, že NĚKDY člověk nemusí hledat chybu v sobě. ()
Tahle poetická povídka je v rámci cyklu Twilight Zone jedinečná z hned několika důvodů. Dopřeje hlavnímu hrdinovi až nezvykle hřejivý, šťastný konec a po rozjímání nad kouzlem snění a nadpřirozena nezapomíná myslet na to, že i realita může být něčím velmi pěkná. V jedné z pasáží zde „Zóna“ možná opět poskytla jakýsi pomyslný pramen a inspiraci v jedném později oblíbeném fantaskním námětu, na němž stavěla později řada hororů, také slavný (o pouhé 2 roky mladší) japonský artový snímek Past nebo i francouzská komedie Řidič a fantom. A v neposlední řadě je tato milá povídka doprovázena podmanivou hudbou s krásným živým sólem na trubku, a také skvělým výkonem Jacka Klugmana v nezapomenutelné hlavní roli. Hmm... a já mám vedle A Stop at Willoughby další oblíbený poetický díl z 1. série „Soumrační zóny“ a vůbec mi nevadí, že ideologicky stojí tyto dva díly na vzájemně opačné straně filozofické barikády. :) ()
Hmm, tak tady nelze než srovnávat se Stop at Willoughby, kde hlavní hrdina díky neschopnosti unést svou realitu utíká před světem. V Passage for Trumpet se dozvídáme, že život je mnohdy hořký, ale musíme se ho naučit žít. Z mého pohledu něco, s čím se rozhodně ztotožňuju víc. K tomu pak v Zóně snad i poprvé blízká setkání s anděly (křidélka anděla Theofila prosím nečekat), duchařské škádlení (opět mám pocit, že zde poprvé), jazzová pohoda (a to jej nemám rád, nicméně tuhle vlastnost jsem mu vždycky přiznával) a přese všechno nijak bombastický ale mile uvěřitelný happy end. Jasná srdcovka a pět hvězd. ()
Skoro za dve* (tak veľmi som sa k podpriemernému hodnoteniu zatiaľ pri žiadnej epizóde nepriblížil), ale nakoniec som ochotný túto poviedku chápať ako "vydrž, nikdy nevieš, kedy sa na teba šťastie usmeje" ...a na tom predsa nie je nič zlé, či nebodaj škodlivé. Plus začínam registrovať, že tie najviac zhovievavé, najľudomilnejšie epizódy sú z pera samotného Serlinga. Asi to bol veľmi dobrý človek, jeho scenáre vnášajú do celého seriálu najviac svetla a pochopenia pre naše nedostatky. A ja sa s tým prieť nemienim, nech mi to príde chvíľami akokoľvek naivné... (pretože je to v tom jeho prípade rovnako tak úprimné). ()
Hele, a proč ne? Epizody Twilight Zone většinou pro hlavní hrdiny skončí docela špatně a tady je tomu úplně jinak. Jenže to podle mě celé dost dobře fungovalo, mělo to atmosféru, určité napětí taky, dobrá myšlenka v tom taky je (sice nikterak originální, ale čert to vem) a celkově to ve mě zanechalo příjemné dojmy. Už jenom tím se to dost liší od těch vyloženě průměrných epizod, kterých ke konci první série je bohužel víc než dost (čest 30 epizodě, jediné další výjimce)... Slabých 5* ()
Reklama