Režie:
Alan J. PakulaKamera:
Gordon WillisHudba:
Michael SmallHrají:
Warren Beatty, Paula Prentiss, Hume Cronyn, William Daniels, Walter McGinn, Kenneth Mars, Jim Davis, Earl Hindman, Richard Bull, Patsy Garrett, Anthony Zerbe (více)Obsahy(1)
Film odráža psychózu násilia a teroru, ktorá ovláda americkú spoločnosť od čias atentátu na prezidenta Kennedyho. Vo fiktívnom, ale nie nepravdepodobnom príbehu sa novinár Joe Frady stane svedkom zavraždenia jedného senátora. Keď sa ostatní svedkovia atentátu stávajú obeťami podozrivých náhod, Frady si uvedomí, že aj on je v nebezpečenstve. Rozhodne sa konať na vlastnú päsť, lebo oprávnene nedôveruje policajnému aparátu. (Film a divadlo)
(více)Recenze (80)
Najväčší nedostatok je podľa mňa strih,ktorý hlavného predstaviteľa najprv ukáže vo veľkom nebezpečenstve,potom urobí rázny strih a postava sa vracia domov,akoby sa nič nestalo,to mi často bilo do očí,lebo je to tu pomerne často,to by som nazval ako mačka s deviatimi životmi,Joe Frady(bravúrny Warren Beatty) ma len jeden život,ktorý by mu s radosťou jedná milá spoločnosť odobrala,potom ako na začiatku je spáchaný atentát na senátora,pri ktorom sú klasickí svedkovia,ktorých postupne likvidujú domýšľavými spôsobmi až ostáva jeden čierny neoblomný kôň,ktorého sa snažia,čo im sily stačia,ale ako to s ním dopadne nebudem prezrádzať... Tu je zárukou spracovania najprv rejža Pakula,ktorý po celý čas kládol veľa otázok,ale spravodlivosť je tu kontroverzná,videl som od neho napríklad vynikajúcu žánrovku Všetci prezidentovi muži,ktorá je ale oveľa lepšie prepracovaná,a tak Parallax je stále ešte o dozvukoch z atentátoch za posledné roky,ktoré ťažia nielen filmárov,ale i obyčajných obyvateľov,kde jeden z nich,t.j postava Frady,ktorý by rád zistil pravdu... Okrem Pakulu a Beattyho ešte spomeniem kameru Gordona Willisa(The Godfather),ktorá sníma tak,že z diaľky to ponúka nebezpečné predstavenie. ()
Neschopná rutinná réžia(Pakula ide rázne mimo môj vkus) robia z deju povrchný guláš, ktorý nemajú šancu zachrániť ani tie vydarenejšie scény ako naháňačka policajných áut, bomba v lietadle či Parallax psycho namotávačka. /40%/ ()
Nejlepší Alan J. Pakula. Na Pohled společnosti Parallax jsem se už od přečtení obsahu a obsazení těšil a výsledek mě nenechal ani na okamžik pochybovat o kvalitách autora, látky i samotného filmu. Vynikající atmosféra, nadčasově zachycené události a myšlenky propojené skvělou výpravou a kamerou. Především velké statické záběry jsou skvělé (např. smrt s autíčkem v závěru) a ani na minutu neruší svou velkolepostí a důrazem na eleganci geometrických útvarů a pravidelnosti v obraze. Moc mě potěšil přístup ke zvratům, které jsou předkládány naprosto nárazově. Žádné atmosférické stupňování, ale přímé jednání vstříc úmyslu. Chcete pracovat pro Parallax? Tady máte dotazník... ()
Scénář: David Giler, Lorenzo Semple Jr. .. Toto bylo jen prohlášení. Otázky nejsou přípustné. ()
Krucinál, Pakula v sedmdesátkách válel. Pohled společnosti Parallax je politický thriller, který je hodně věcí, jenom ne klasický, a hádám, že ho tak většina lidí musí zákonitě odzývat. Pokud ale máte zažitý Pakulův "pomalý" styl, který je tu minimem mluvení a maximem dlouhých statických záběrů dovedený až k absurdnu, budete skoro v sedmém nebi. Ty zvraty, ty polehoučku gradované scény... a ten parádní konec! ()
Sedmdesátky politickým konspiračním thrillerům přály a tento patří k těm vůbec z nejpovedenějších (aspoň co se zámořské produkce týče); jakkoli je dnes již neprávem poněkud pozapomenutý. Přitom má oproti mnohým jiným výhodu v přímočarém tahu na branku s nejednou výtečnou akční pasáží, rozháraném zarputilém hrdinovi jdoucímu proti všem, nádherném nasnímání, cynickém závěru (který, pravda, mohl jít ještě o krok dál; přeci jen on byl jak na lodi, tak na palubě letadla, že...) a přesvědčivé paranoidní atmosféře "věřit se nedá a nesmí nikomu", která by měla být jedním ze základních kamenů všech filmů tohoto subžánru. A přitom na ní tolik z nich zapomíná. ()
Pakula se opět ukazuje jako bravurně amorfní filmař, jenž nemá určitý svůj pevný styl, kterým by realizoval různé příběhy či žánry. Ale díky tomu také může každému dílu vetknout ideální podobu, která vznikne ve spolupráci s dalšími osobnostmi tvůrčího týmu. Zde to je geniální kameraman Gordon Willis, který dostal maximální prostor pro své typické snímání postav v prostoru. Konkrétně to znamená, že figury tu nevystupují oproti svému okolí, ale jsou jím obklopovány. Tyto povětšinou industriální a městské prostory, potažmo prostranství (která se otevírají i pohledem zvnitřku interiérů ven) jednak stupňují skličující atmosféru, ale také ilustrují zastřešující ideu širších souvislostí a vazeb, které přesahují vhled jednotlivce. Současně s tím vyprávění působí záměrně odtažitě, protože divákům odpírá absolutní vševědoucí pohled na situace a ústřední příběh. Předkládá nám fragmenty, dílky, situace zahlédnuté jakoby mimoděk, u nichž nejprve netušíme jejich význam. Ten pak přichází o to úderněji a se zneklidňujícím efektem, když se vyjeví se zvratem, zpravidla tvrdě konstatovaném v ostrém střihu. "Pohled společnosti Parallax" je geniální paranoidní thriller, který divákům odpírá tradiční iluzorní rozhřešení konvenčních příspěvků žánru i v jádru konejšivou náruč konspiračních teorií. Naopak dokonale vystihuje neklid, neuchopitelnost a skličující bezmoc Ameriky přelomu 60. a 70. let sužované politickými vraždami. ()
Inspirace aférou Watergate a celou krizí důvěryhodnosti americké politiky za prezidenta Nixona je zcela zřejmá. Ale hlavním zdrojem při psaní scénáře byl evidentně atentát na prezidenta Kennedyho a následné konspirační teorie o mnohavrstevném spiknutí. Na to, že jde o ve své době známý a ceněný thriller, jsem byl celkem zklamaný scénáristickou nedotažeností. Scénář totiž řadu věcí neřeší a v mnoha ohledech rezignuje na logiku vyprávěného příběhu. Pokud se společnost Parallax zabývala logistikou antentátů a jiných nezákonných operací, pak nejspíš ve své branži nepatřila mezi elitu, jinak by se nedopustila tolika kiksů. Už pro úvodní atentát na senátora si atentátníci nemohli najít obtížnější místo z hlediska úniku z místa činu. No a přijde mi poněkud jednodušší zbavit se jednoho atentátníka, místo aby se horko těžko v průběhu několika let likvidovalo 18 očitých svědků. Zvlášť když to jediné, co mohli prozradit, byla tvář nájemného vraha, kterého tak jako tak zachytily teleobjektivy. Režisér Pakula taky nepředvedl, pokud se režie týče, ten nejoslnivější výkon, ke své nejlepší práci, což jsou Všichni prezidentovi muži, se teprve chystal. Celkový dojem: 55 %. ()
V historii Ameriky usazeno do čerstvých ran plných soli deziluze, v Pakulově trilogii politické paranoie usazeno mezi Klute a All the President's Men. Je tady pár zajímavých věcí. Třeba montáž, která ve stylu praktik známých z Mechanického pomeranče reflektuje post-kennedyovský stav společnosti spojený s úpadkem hodnot a nebo způsob zabírání postavy Fradyho, který má evokovat pocit sledování, ale i když vezmu na milost režisérův typický styl a ocením jistou nadčasovost situace, kdy lidé v pozadí mile rádi kříží obětní beránky s vlky samotáři, je tu jeden zásadní problém. Scénář zmetkem myšlenky.. ()
Perfektní špionážní thriller o vraždách amerických politiků. Zápletka je výborně vystavěná, napětí se stupňuje, spiknutí je tak velké, že si to nikdo neumí představit... Režijní styl je vybroušený, kamera je velmi inovativní a scénář obsahuje množství zajímavých zvratů, celkově je to dost neotřelé téma. ()
Pohľad spoločnosti Parallax, je klasickým politickým thrillerom, odhaľujúcim sprisahania, ktoré vedú až na najvyššie miesta ( ako v neskorších rokoch zobrazovali niektoré filmy, nakrútené v 80. a 90. rokoch minulého storočia).Chcelo by to len v závere trošku zrýchliť dej a pritvrdiť záhadno. S nostalgickou slzou, čo mi vytryskla z oka som si pripomenul, že do lietadla sa dalo naskočiť na poslednú chvíľu a po 20 minútach za vami prišla letuška, aby sa spýtala, či si chcete kúpiť spiatočný, alebo len jednosmerný lístok .... Ďalším nostalgickým pohľadom boli zábery na cestujúcich v lietadle, ktorí fajčili ostošesť .... Huh, to boli časy ...))) ()
Parallax View je typický triller sedemdesiatych rokov, kvôli rutinnému tempu a statickosti hlavného hrdinu skôr oldschool priemer - dobrý, no rovnaký od začiatku až do konca, ()
Prvá polovica, kde je centrom tajomný príbeh o miznúcich svedkoch jednej nájomnej vraždy, je viac než fajn. V polovici je ale prezradené, čo je za tým a nastáva absurdné deus ex machina s tým, že zvyšok filmu je už len nelogický kŕč. A tá vymývacia montáž? Hahaha! 5/10 ()
Výborný a originálny svieži thriller, verne zobrazujúci uvádzané obdobie, ktorý sa rozhodne značne vymyká hollywoodskym štandardom. Pre niekoho je možno dej trochu rozvláčny či pomalší, no smeruje k naozaj neočakávanému koncu, ktorý nejedného diváka zasiahne s až šokujúcim účinkom. ()
Uz jen pro dokonalost kamery Gordona Willise - plny pocet hvezd. Zajimavy prvni zaber - totem a za nim vystupujici nova tvar ameriky - seattleska vez Space Needle. Alan J. Pakula to dokazal, nenatocil efektni rutinerskou prkotinu. (Pakula je presne muj vkus.) ()
Celkom som zostal v šoku, ked' som videl, ako si chlapík kúpil lístok na palube lietadla už za letu! A veselo si pohulievať z cigy? Tak to už mi rozum vôbec nepoberal... ()
V souvislosti s tímto filmem se sluší připomenout, že film jakožto médium působí na několika úrovních – je zábavou, atrakcí pro celou rodinu, útočištěm pro mladé páry, uměleckým dílem, osobní výpovědí, manifestem, byznysem a v neposlední řadě je také „dokumentem“ vypovídajícím o stavu dobové společnosti, jejich primárních obavách a předních tématech konkrétní doby. Pohled společnosti Parallax nepochybně reflektuje nedůvěru americké společnosti ve státní aparát, sociální paranoiu a pro běžnou společnost z informačního hlediska neprůhledné a zavádějící kauzy typu atentátu na J.F.K. Samotný film pak spadá do žánru politického thrilleru tematizujícího paranoiu, nevěrohodnost médií a státního aparátu a prakticky neomezenou moc vysoce postavených činitelů. S odhlédnutím od takovéto výpovědní hodnoty je nutno podotknout, že Pohled společnosti Parallax funguje sám o sobě dost dobře jakožto žánrový film, ve kterém je velmi umně budováno napětí i pocit paranoii a režie Alana J. Pakuly je velmi soustředěná. Zmínku si zaslouží i poměrně časté snímání scén v dlouhých celcích. 80% ()
Parallax a mnoho ďalších trilerov zo sedemdesiatych rokov vyvracia zaužívané tvrdenie, že americké filmy sú reklamou na americký spôsob života. Lenže sme v sedemdesiatych rokoch, keď kritika moci bola divákmi akceptovaná v plnej miere. Navyše tá atmosféra tohoto obdobia svedčí ako francúzskym, tak americkým trilerom, ku ktorým sa všetci vraciame radšej, ako by sme mali pozerať podobne ladené novinky. Pakula, Polack, alebo Schlesinger boli omnoho zaujímavejší. Dôraz na chladnú odosobnenú architektúru, dokonalé veľké celky, v ktorých sa odohráva viacero akcií naraz, Beatty s klasickým výrazom amerického hrdinu ale neposkytuje satisfakciu v podobe samozrejmého víťazstva nad systémom, ktorú by pri pohľade naňho dnešný divák očakával. Ani sex. ()
Téma atentátov na politikov a následného a dôsledného odstránenia svedkov sa v amerických (ale nielen) reáliách i filmoch objavuje pomerne často. Objavný na Pakulovej verzii, až príliš inšpirovanej vraždou J.F.K., bol iba ten dotazníkový screening a to je dosť málo na to, aby ma film zaujal. Pomaly plynúci film som teda sledoval ako nezaujatý divák a viac ako tri hviezdičky mu nemôžem dať, pretože by som klamal sám seba. A to ja nerád.. ()
Viděla jsem už mnohem lepší konspirační filmy/seriály, takže Parallax view mi přišel jako standardní thriller, který mě sice nenudil, ale v žádném případě neohromil. Dávám přednost dynamičtějším thrillerům, které dokáží překvapit a hlavně napnout, což tady jaksi chybělo. ()
Reklama