Scénář:
František PavlíčekKamera:
Vladimír SkalskýHudba:
Svatopluk HavelkaHrají:
Josef Filip, Josef Masničák, Zdenka Smrčková, Jiřina Šolcová, Ľudovít Króner, Adam Matejka, Věra Tichánková, Pavla Maršálková, Jiří Bakeš, Martin Procházka (více)Obsahy(1)
Přitažlivě natočená moralita sděluje, že vůbec nezáleží na komfortu a hmotném vybavení, důležité jsou fungující mezilidské vztahy. Přesvědčí se o tom i čtveřice kamarádů z dětského domova, kteří najdou opravdové rodinné zázemí v obyčejné venkovské chalupě a u svérázného svobodného mládence. A vůbec nevadí, že tam chybějí nejrůznější civilizační vymoženosti. Podařilo se tu vyhmátnout velice přesvědčivě i hravě různorodé povahy malých dětí, které teprve v prostředí vzájemné lásky a pochopení skutečně pookřejí... Film byl natočen, ukončen a schválen v roce 1968, ale v úvodních titulcích je copyright 1969. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (26)
Tak oznamuji, že jsem byl u tohoto filmu brutus mimo mísu. Hlava mi hodně dlouho nebrala, že se tam o nic nezajímala sociálka. Až někdy hodně pozdě. Děcka si tam lítají bez dozoru, tedy pokud to byly děcka z děcáku. U filmu jsem se neskutečně nudil. Nebyl ani k smíchu, ani k pláči, ani na pořádné vztekání za promarněný čas. Takhle to dopadne, když k něčemu pustíte dvě ženské najednou. Hlavně že obě nechaly panu Kronerovi cigáro v hubě, když se sklání k malému dítěti. A přitom ostatní tvorba těch dvou paní není zase docela k ničemu. Když jsem to ani po 45 minutách nepobral, vzdal jsem to a koukal jen jedním okem a tiše trpěl. ()
Myslím si, že film byl nadsázkou už v době vzniku. Otázkou spíš je, kdo z nás má osobní zkušenost, jak vypadaly děti z děcáku v roce 1968? Rozhodně byly slušnější než ty dnešní. Bohužel ani dnes nejsou výjimkou děti v sociálních zařízeních, co mají jednu maminku a každý jiného tatínka. Jenom v nich bohužel zůstavají. Asi proto, že Tony byl jenom jeden a dneska se sociální pracovnice nedají opít silovicí. Bohužel. . . . insurgentes: Drahoušku, na těch stoličkách byl nejspíš nápis REŽISÉR. Ale nic si z toho nedělej, češtině se dá naučit i v pokročilém věku. Příště se třeba můžeme zaměřit na stylistiku a skladbu rozvitých vět. Pokud miluješ kozy, mohu Ti zajistit bezplatnou brigádu na kozí farmě. Když se ti zdaří přesun kozy do chlívku bez cloumaní za rohy, dostaneš za obměnu kozí jogurt. ()
Film, v němž lze krásně zaznamenat prvopočátky režisérčiných kvalit, které později plně využila ve svých daleko známějších snímcích. Jako vždy perfektní vedení dětských herců a tentokrát i znatelně citlivější příběh. Každodenní pocit vlastního domova, se pro někoho může změnit v obtížné hledání bezpečí, zvláště pak, jde-li o bezbrannou, dětskou duši. Přirozené dobro a ochotu pomoci druhému, tomu malému a bezbrannému, se hledá ještě obtížněji, i když po pár skleničkách se každému rozváže jazyk, a nakonec zjistíme, že nám všem jde hlavně o člověka a o toho malého obzvlášť. Neznámý film, jenž má v sobě všechny kvality režisérčiných známějších snímků. Tohle je prostě Odvážná slečna v mužském poddání. ()
Josef Filip coby předchůdce Tomáše Holého naprosto perfektně zvládl svoji roli. Dokonce i Tichánková byla o stupeň méně trapnější než byl její smutný standard. ()
Výjimečně souhlasím i s názorovou větou oficiálního textu distributora: nezáleží na komfortu a hmotném vybavení, důležité jsou fungující mezilidské vztahy. A o to přesně běží v tomhle filmovém příběhu na pozadí vtipných a tragikomických příhod vycházejících z roztopašného správání malých dětí. Po těch letech je z něco cítit také fakt, že určtité dohody na základě prostých lidských pocitů a slušného jednání postupně vytlačila důležitost podpisů, dokladů, testů a nejrůznějších papírovaček. I tyhle zobrazené hodnoty mezilidských vztahů jsou pozitivem starších rodinných filmů, o uměleckých hodnotách nemluvě. Zásluhy Věry Plívové-Šimkové v oblasti čs.filmu pro děti a mládež jsou nemalé. Už jen ta úvodní hra dětí na pohřeb je režijně dokonalou nádherou! A tahle atmosféra vlastně pokračuje téměř celým filmem do konce, dojala závěrečná změna postoje starého souseda. Vedle dobře sehraných dětských představitelů máme možnost vidět spíš neokoukané tváře, mezi kterými vyčnívá v roli Tonyho zajímavý Ludvík Króner, málo známý bratr slavnějšího Jozefa K. ()
"Z jednéj strany ženská ruka je ženská ruka.. Ale z téj druhéj strany ženská huba.. Nech bejt, kamaráde !!" ;) ()
Šel jsem do toho trochu s obavama, páč mě ve filmech děsně iritujou ječící děti. Ale tohle je náhodou docela roztomilej příběh s moc pěknou kamerou a sympatickou hudbou. Jenže dneska už to moc neosloví, dětský filmy ze šedesátých let strašně zestárly. ()
Podstata snímku (mít rodinu, poskytnout pomoc, vytvořit zázemí odloženým dětem) a záměr tvůrkyň/tvůrců je mi blízký a mně milý (není zapotřebí komfort ke šťastnému bytí). Oceňuji i kouzlo vesnického dětství, stejně tak jako malé "herce", výběr se opravdu povedl. Přesto však musím přiznat, že příběhově to na mě byla příliš velká "divočina", ať už se to týká samotného Tonyho (výborný Ľudovít Kroner) či vylomenin, které děti tropily, a ta sociální pracovnice, no... budu hodná a budu mlčet. ()
Po Kátě a krokodýlovi další Plívová-Šimková, která mě nadchla - dětská anarchie jak z Pipi, poetismus z Kachyni bez jeho urputnosti. Neskutečné vedení dětí. Možná jsem to viděl tak pěkné i proto, že jsem rozený o mnoho let později, ale bavilo! ()
Paní režisérka Věra je úžasnou umělkyní s velkým citlivým srdcem, ale i pevnou rukou ve svém vedení, což se nádherně promítá do její krásné tvorby. Obraz přírody, dětských duší a svérázné přívětivosti venkova je ve filmu opět bohatý a kouzelný. V tomto trochu ukřičeném příběhu se hezky snoubí Tónyho dobré srdce a pevné nervy s až drsně naturalním rošťáctvím dětí, které poznávají zákoutí svého nového domova. ()
Je naprosto jasné, po kom sdědila Zuzana Kronerová svůj herecký talent. Tony byl správný chlapík, akorát si rád přihnul. Děti se u něho měly dobře. Byly šťastné. Akorát mě to celé nepřišlo příliš reálné. Asi jsem na to koukala očima dnešního diváka. Ale hlavní myšlenka byla beze zbytku splněna a o to šlo především. Takže velká spokojenost. ()
Režisérky očividně rozumějí dětské duši. 1) Citlivá režie strohého příběhu o lásce a štěstí nezávislém na hmotných statcích. 2) Film může posloužit i jako doklad o dobovém vesnickém životě. 3) Výborní herci (děti i dospělí), jak je ostatně u režisérky Plívové zvykem. 4) Zazpíváme si pár hitů Pavla Nováka, třeba Maličkou, a vyrazíme do děcáku pro další děcka. ()
Tony a holčička dobrý, kluky měly režisérky lépe poučit, třeba co to s člověkem dělá, když se ožere. Určitě bych to v porovnání s jinými "dětskými" filmy nepřeceňoval. ()
Poetika vesnického dětství nezatíženého dohledem nebo výchovou dospělých přesahujícími rámec základních úkonů a potřebností, ani televizí, počítačem, internetem a jinými moderními a postmoderními vymoženostmi a žrouty času – krátce řečeno lyrický obraz dětství v nostalgickém pojetí dvou režisérek. Řekla bych, že když se po dětech přestala vyžadovat práce v hospodářství nebo ve fabrice a ještě nebylo nutné se stálé učit a zdokonalovat ve škole a na různých kurzech a trénincích a když je ještě nerozdělovaly zdroje pasivní zábavy (TV atd.), tak v tom mezidobí zhruba od 50. do 80. let děti měly pravé dětství plné vlastní fantazie, společných her a samostatného objevování světa. V postmoderně již ani dětství není, co bývalo. ()
Ale jo, mam rad deti - hlavne tak z dialky, zo 400 - 500 metrov, abych sa o to nemusel starat. Len pozorovat deti, ich hranie, dialogy, a najma nadherne exteriery. No a nemozno zabudnut na Veru Plivovu -Simkovu a jej talentovanu reziu - pre mna najlepsia detska kinematografia byvaleho ceskoslovenska je od Plivovej-Simkovej : 76 % ()
Postava a herecky vykon Ludovita Kronera je to jedine, co me na filmu zaujalo. ()
Já jsem film nějak nedokázal strávit, nestrhlo mne to. Ti kluci byli výborní, ale něco mi tam chybělo. Jsem u Plivové zvyklý na zajímavější kousky. 60% ()
Ludvík byl zajímavý herec... ()
"Tony my tě máme strašně rádi...My jsme neupekly husu, tak ti dáme aspoň pusu." Jak se počet dětí v chalupě starého mládence Tonyho postupně zvyšuje, zvyšuje se i zábavnost tohoto rodinného filmu (viz třeba některé hlášky: "nech pejsky pejskama a pojď zkoušet hajzl", "Každý den hrnek koziny a vyrosteš o metr"). Nejroztomilejší jsou scény s malou dívenkou, která (nejen když si prozpěvuje písničku "Proč si mě nevšímáš") atmosféru filmu doslova rozsvítí. Celý film je taky hezky nasnímán a vše dotváří moc příjemná (a docela chytlavá) hudba. Jen jsem maličko nepochopil konec. Ten výstup se sociální pracovnicí, co nejprve sděluje zoufalému Tonymu, že zařídila, aby všechny 4 děti mohli bydlet spolu v náhradním domově a pak přiopilá deklamuje moudra o tom, "za vším je třeba hledat člověk, ať je velkej nebo malej..Neboť v dětech je národ věčnej." Z poslední scény přitom člověk moc nepozná, jak to s dětmi vlastně dopadlo. Zůstaly u Tonyho nebo nezůstaly? Těžko říct. ()
Mně na tom bylo od začátku něco divnýho, ale teprve když jsem viděl, že režie se ujaly hned dvě umělkyně s pomlčkou ve jméně, bylo mi jasný, co. Tenhle film byl pro mne docela překvapením, protože jsem rozhodně nečekal, že by se mi u něčeho, co se zpožátku tvářilo když ne jako rodinná komedie, tak alespoň jako film tak trochu pro děti, udělalo fyzicky špatně. A to konkrétně u scény, kdy dvojice zoufale špatných dětských herců v roli osmiletých ožralých ultrazmrdů trápí kozu způsobem, že být tam u toho já, asi bych je zřezal na jednu hromadu i s kameramanem, klapkou, zvukařem, osvětlovačem a hlavně těma dvěma soudružkama na stoličkách s nápisem řežizér. ()
Reklama