Režie:
Fjodor BondarčukKamera:
Vladislav OpeljancHudba:
Igor VdovinHrají:
Irina Staršenbaum, Alexandr Petrov, Rinal Muchamětov, Jevgenij Michejev, Jurij Borisov, Sergej Garmaš, Oleg Meňšikov, Sergej Aprelskij, Sergej Lobyncev (více)Obsahy(1)
S pádem mimozemské lodi se Juliin život změnil, nyní o tři roky později se lidstvo chystá zažít nové setkání. (FiRST)
Recenze (30)
Dočetl jsem se jako fanoušek sci-fi žánru , že byl nějaký první díl, kde ztroskotal vesmírný koráb mimozemšťanů a děj tohoto filmu pokračuje po třech letech od události, kdy nějaká katastrofa změnila život dívky v jakémsi Chertanovu a to navždy změní náš pohled na vesmír. Bude to pro nás všechny největší test a lidstvo ještě netuší, že nás čeká zkušenost nového setkání s mimozemšťany. Od začátku se mi to zdálo moc přepjaté. Z jedné strany je to ultramilitantní z druhé strany to má lásku k dětem. Alexander Petrov hezky hraje člověka postiženého mrtvicí. Film stál 650 milionů ruských rublů (cca 8 milionů amerických dolarů).- Hollywoodský film myslím stojí v průměru 30 milionů dolarů. Takže je to celkem velký ruský blockuster. ()
Po prvním dílu jsem už zhruba tušil co mě čeká, takže teď nejsem tolik nakvašený jako minule a neřeším trapnost a absurditu většiny scén a potažmo celého scénáře. Je to zkrátka ruská pohádka pro ruské děti a mládež a z tohohle úhlu pohledu je nutno na film koukat, jako třeba na Hunger Games, Tvajlajt a podobný komerční sajrajt. Celkově se jedná o kolosální koninu, scénárista byl nejspíš lehce šílený nebo zdrogovaný, duo hlavních hrdinů (Júlija & vystajlovaný emzák Chariton) je opět průserové (vizážisti už beztak krajně nesympatickou pizdu Júliju "vylepšili" místy až k nekoukatelnosti), ale opět mě bavil dédy generál Meňšikov, dobrý byl i jeho pochop Váňa a excelentně zaválel i bývalý Júlijin amant v roli zneklidňujícího nevypočitatelného retarda po mozkové obrně. Líbil se mi nápad o vyspělé technologii založené na ovládnutí/transformaci vody a mimozemský vodní útok byl v zajímavém kontrastu s útokem ohnivým v Independence Day. A samozřejmě největší devizou filmu je jeho vizuální stránka, divák ani nestačí ten přehršel velkolepých trikových výjevů vstřebávat. ()
Spousta lidí má vsugerovanou myšlenku, že Rusko, potažmo Sovětský svaz bylo a možná i stále je, jakási sci-fi velmoc. Strugadští, Lukjaněnko....hmmm a dál? Možná ze sebe někdo vymáčkne Nosova s jeho Neználkem, ale pak už nějaké jméno vyloví jen fajnšmekr. Tu iluzi pomohl vytvořit Tarkovskij. Ale faktem je, že kromě něj nemají ruští autoři nač navázat. Z těch současných Timur Bekmambetov? Ten je stejně jako většina filmového světa ovlivněn západní tvorbou. Přesto je trochu paradox, že se na tu jalově komerční stopu vydal i syn jednoho z mála výrazných ruských režisérů. Jakoby pokračovalo měření pinďourů za studené války; ano, Rusáci umí natočit velmi atraktivní a vysokorozpočtové sci-fi, které svými technickými/vizuálními parametry, strčí do kapsy všechny ty Dny nezávislosti, Dny poté a jim podobné digůstky. Jenže to stejně nefunguje. Vtorženije je sice prezentovaná jako Invaze, ale ve skutečnosti je to mnohem víc idiotská sci-fi romance, která se bere tak vážně, že všechny ty nelogičnosti trčí z děje snad okatěji, než věže z chrámu Vasila Blaženého. Pro mě je to jako sledovat tygra na vodítku. Pěkné, ale zároveń dost smutné. Jinou emoci mi bohužel Vtorženije nezprostředkovalo. PS: tvůrci se rozhodli divákovi nic neusnadnit, takže bez toho, že jste viděli Priťaženije (2017), vám to bude nakonec připadat ještě blbější...resp. budete čekat na vysvětlení, kterého se nedočkáte. ()
Stejná oddychovka, jako první díl, akorát akčnější a efekty výrazně nadupanější. Není to už tak okatě ruské, v první půli se to trochu táhne, protože ta romantická linka napodruhé už tolik nefunguje, ale poté se rozjede solidní řežba (ne nepodobná americkým digitálním omalovánkám) s řadou výborně nasnímaných a naaninovaných akčních scén. Bez okolků můžu říct, že mě to bavilo výrazně víc, jak poslední Den nezávislosti. ()
Invaze je v mnohých směrech kvalitativně srovnatelná se svým předchůdcem. Po otevřeném konci jedničky jsem byl celkem zvědavý, jakým směrem se tvůrci vydají a musím říct, že se jim podařilo naservírovat audiovizuální spektákl, který by snesl srovnání i s některými hollywoodskými kousky. Bez znalosti jedničky si divák dvojku rozhodně neužije a děj se mu nejspíš bude zdát hodně zmatený - já jsem Přitažlivost viděl loni, takže jsem byl v obraze. Dvojka mi přišla ve výsledku akčnější a velkolepější, zatímco romanticko-humorná linie byla celkem upozaděna, což byla možná trochu škoda. Vedle tematicky oblíbené invaze z vesmíru film okatě poukazuje na moc elektronických médií a na odvěký souboj mezi rozumem (vyspělé technologie) a citem (lidé). U dvojky bych opět vytknul delší stopáž, která mohla být klidně o dvacet minut kratší, nicméně jsem se i tak celou dobu vesměs bavil. Slabší tři hvězdičky! ()
Reklama