Režie:
William A. SeiterScénář:
Glenn TryonKamera:
Kenneth PeachHudba:
Marvin HatleyHrají:
Stan Laurel, Oliver Hardy, Charley Chase, Mae Busch, Dorothy Christy, Lucien Littlefield, Robert Cummings, Hal Roach, Ellen Corby, Billy Gilbert, Don Brodie (více)Obsahy(1)
Stan a Ollie by se rádi vydali do Chicaga na výroční sjezd své zednářské lóže „Sons of the Desert“. Jejich drahé polovičky jsou však zásadně proti, a tak Hardy předstírá nervové zhroucení a od místního veterináře si nechá „předepsat“ výlet pro dva po moři na Honolulu. Samozřejmě oba místo na moře odjedou do Chicaga na kongres a cestu zpátky dokonale zakamuflují jako návrat z Honolulu. Mezitím se parník, kterým oba měli cestovat, potopil, a místní filmový týdeník přináší aktuální záběry ze zednářského sjezdu z Chicaga. (dopitak)
(více)Recenze (18)
Na Lauera a Hardyho v „celovečerním filmu“ (má jen 68 minut) jsem byl zvědavý. Zajímalo mě, jestli dokáží i něco jiného než jen jejich známé pitvoření ve scénkách a zda dokáží naplnit celý film. Odpověď není zcela jednoznačná. Jejich komika se výrazně nezměnila, jen je naroubována na poměrně jednoduchou a lehce střelenou zápletku. Kupodivu to však funguje. Celý film uceleně drží, rychle ubíhá a dokáže pobavit. Není to žádná nezapomenutelná bomba, ale solidní tři hvězdy jsou na místě a vůbec bych se nebát pustit si i další filmy této dvojice. ()
(1001) Ha, film začíná scénkou, kterou citují IT Crowd v jedné ze svých nejlepších epizod Calamity Jen (přednáška experta na stres)! To filmu přidává osobní úhel, ze kterého bych se k němu mohla přiblížit, nicméně já asi stejně zůstanu odtažitá. Je to moje první setkání s Laurelem a Hardym, a i když rozumím tomu, co a jak dělají a jak je to historicky pro film/umění/showbiz důležité, tak mě to osobně moc nebere. Nevím, jestli jsem si film dala v nesprávné náladě nebo čím to bylo, ale spíš jsem jenom zkoumala a čekala na konec, než že bych se dívala a bavila. Všechny staré komiky (možná neprávem) srovnávám s Busterem Keatonem, který je můj absolutně nejoblíbenější. A ačkoliv mi pár pasáží připadalo vtipných, to nemůžu popřít, tak Busterovu levelu propracovanosti se v mých očích kluci nepřiblížili ani náhodou. ()
Laurel a Hardy by se rádi vypravili na sraz své zednářské lóže, ale manželky jim to nechtějí povolit. Vymyslí si tedy zdravotní pobyt na Honolulu, aby mohli jet do Chicaga. Loď se však potopí a manželky je mají za mrtvé. Skvělé scénky, u kterých jsem se po dlouhé době hodně zasmála, dělají z tohoto snímku jeden z nejlepších zvukových L+H filmů, které jsem viděla. ()
Řekl bych, že je to jeden z jejich nejlepších filmů. Zabývá se otázkami: kdo je pánem domu, jestli je lepší ženě lhát nebo říct pravdu a jestli je opravdu pánem domu ten, kdo své ženě musí lhát. Je tu krásně vidět, jak rychle ztrácí váhu věta: Co bych za to dala, kdyby to nějakým zázrakem přežil. Téměř celý film se něco děje pěkně prokládané tím, co na nich máme (někteří) rádi: Stanovo hrabání se ve vlasech a bečení, Oliverův útrpný pohled do kamery. ()
Stan Laurel a Oliver Hardy jsou jediní komikové němé éra a jejího konce a přechodu na zvukový film, které jsem jako dítě měl rád a sledoval je. Ani po letech pro mě neztratily svoje kouzlo a pořád jsou zábavní. Víc si je pamatuji jako němé postavy grotesek, ale mluvení jsou snad ještě lepší. Klasika, která moc nezestárne, jen vás musí groteskní humor bavit. Ani já na něj nemám vždy náladu. ()
Galerie (18)
Zajímavosti (1)
- V roce 2012 byl film zařazen do Národního filmového registru USA, který je součástí knihovny amerického Kongresu. (Snorlax)
Reklama