Režie:
David FincherScénář:
Jack FincherKamera:
Erik MesserschmidtHrají:
Gary Oldman, Amanda Seyfried, Lily Collins, Charles Dance, Tom Burke, Joseph Cross, Tuppence Middleton, Leven Rambin, Tom Pelphrey, Arliss Howard (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Hollywood 30. let vypadá úplně jinak, když se na něj podíváte očima sarkastického scénáristy a alkoholika H. J. Mankiewicze, který právě dokončuje svého Občana Kanea. (Netflix)
Recenze (232)
Úchvatný mikrokosmos Jacka Finchera, zabydlený stovkou postaviček a charakterů usilujíc o slávu, peníze, moc ..nebo jen o pochopení (uznání ?). Obdivuji Finchera (syna) s jakou nekompromisností natočil scénář svého tatíka. Okouzlen -ve finále- a neviděl jsem naposled. ()
Je strašně těžké přistoupit na tuhle Fincherovu hru plnou lží a jakýchsi zvláštních meta-floskulí. ------ Ale třeba jenom zrovna nemám správně snobskou náladu. ()
Tým pepo, ale trvalo mi to týden a 3 zhlédnutí, než jsem si to ujasnila. 🎬🎬100% ()
Tohle je takovej můj klasickej protiproud. Většině lidem se to asi bude líbit, ale já na tohle moc nejsem. Asi mě uplně nerajcujou černobílý filmy. Navíc o filmu, kterej sem sice viděl (Občan Kejn), ale nic mi neřeknul. Ed Wood to samý, takže bohužel ani tohle. Přiznám se, že sem to ani nedokoukal, páč mě to hrozně nudilo :o( ()
První Fincher, u kterého jsem vyloženě trpěl a měl co dělat, abych ho dokoukal. Možná zajímavý a hezky natočený film, který v životě nechci vidět znova. ()
Tak tohle absolutně ani náhodou nedávám. Jako jestli měl David Fincher jen nějakou neutuchající potřebu si říct o nějakou filmovou cenu, či si chtěl jen pohonit ego ártového umělce, nebo já nevím co ho vedlo k natočení této podívané, ale výsledek je prostě ryzí, hrůzostrašná nuda, u které budou možná tak akorát falešně plesat nevyvinutí intoušové, nikdo jiný ale snad o Mankovi nemůže pronést upřímná slova chvály, či sebemenší spokojenosti. Ano, jistě, po technické stránce si s tímto černobílým projektem pan Fincher obdivuhodně pohrál, co se ovšem obsahu týče, tak se opravdu jedná jen o více než dvouhodinové divácké utrpení, s naprosto nevýraznou a totálně nezáživnou zápletkou, bez špetky dramatizace, či emocí, s nespočtem zcela bezvýznamných postav, scén a především informací, což mě zamrzelo ze všeho nejvíc, jelikož primárně jsem se těšil právě na film slibující odvážný a trochu jiný pohled do zákulisí hollywoodské mašinérie, případně pak i odkazující na Orsona Wellese a jeho Občana Kanea, ale já se zde ničeho takové skutečně nedočkal a vážně jde v podstatě jen o nepřetržitý sled mdlých dialogů, či monologů, poukazují na věci, které jsou nezajímavé a informačně odtažité, nemající jednoduše naprosto žádný přínos. Bohužel mě k tomu pak neoslovil dokonce ani Gary Oldman v ústřední roli, ovšem neřekl bych, že je to přímo jeho vina, prostě zde spíš jen nedostal ani prostor k odvedení nějakého výraznějšího hereckého výkonu, o zbytku obsazení pak ani nemluvě, působí totiž stejně mdle a únavně, jako dojem z celého filmu. Já zkrátka nevěřím, že Mank mohl skutečně někoho upřímně oslovit, jelikož musím zopakovat, že i přes mou maximální pozornost jsem v tom nenašel nic, co by stálo za pozornost, krom tedy zmiňované technické podoby filmu, ale to mě nedonutí, abych tomuto snímku nenapálil naprosto upřímný, nekompromisní Odpad!, protože takhle zpruzený a úplně mimo dění jsem snad ještě nebyl u žádného jiného filmu. S takovýmto umění jděte zkrátka do prdele. Pardon! ()
Úžasná forma, bavil mě ten zvuk a Garry Oldman- ten tady byl vážně vynikající, úplně mi ale nevyhovovala ta přísná intelektuálština, žádná z těch postav nemohla mít IQ pod 140 a k tomu, aby si na tom divák pošmáknul, by ho potřeboval taky. Já na tom tak dobře nejsem, tudíž jsem někdy vážně nestíhal a nemůžu říct, že by mi to nevadilo. Nemluvě o tom, kdybych snad neznal Občana Kanea. To bych na to hleděl jak puk. ()
Imerze absolutní. Opravdu mě ten studiový svět 30. let pohltil a nenudil ani chvíli. Ovšem nezastírám slabost pro ironické spisovatele libující si v sebedestrukci a citování Cervantese. Mank je taková kombinace Kanea, Sunset Boulevard a Once Upon a Time in Hollywood, jehož dravost naprosto postrádá. Kanea pokládám spolu s Casablancou za nejlepší zvukový film první poloviny 20. století a oceňuji, že struktura vyprávění právě Kanea trochu připomíná, i když je zdejší retrospektiva mnohem chudší, jednodušší a monoperspektivní. Líbí se mi, jak pečlivý a klidný ten film je. A chvílemi dost vtipný. Scénu v salonku, kde se rozmlouvá o socialismu a málem se začne hrát Internacionála, pokládám za jednu z nejlepších v daném roce. Mank obsahuje velmi přesné a aktuální momenty („Every vote counts“). Ano, je to trochu tezovité. Ano, chová se to k otcovu scénáři až moc pietně. Zasloužilo by si to ještě hlubší konflikt a nezlobil bych se, kdyby byl Mank o hodinu delší a zaobíral se v ní vztahem s Wellesem. Přesto je Mank vybroušený a poctivý a zaslouží si dostat se přes sekretářku vaší sekretářky až k té obrovské lahvi šampaňského. ()
Za mě těžké zklamání od jednoho z mých nejoblíbenějších režisérů. Důležité problémy: 1) Mank má dost kostrbatý scénář, kvůli snaze napodobit Občana Kanea ve struktuře. Jsou tu Flashbacky proskládané psaním scénáře - s tím, že většina scén se psaním scénáře je celkem zbytečná a neukáže nic nového o postavách. 3 různé postavy přijdou, jen aby řekli "je to to nejlepší, cos napsal" a "pokud to vydáš bude průser". Jsou tu dobré momenty, ale většina scén nikam nevede a neříká moc o postavách. Nejlepší jsou "volební" scéna a "scéna na párty na konci filmu". Konflikt s Orsonem Wellsem vyskočí na konci a není ani trochu propracovaný a dořešený. Několikrát jsem se smál tam kde jsem asi neměl (Mank vezme sebevrahovi náboje od pistole (nechá mu zbraň) a pak random odjede za jeho manželkou - ta mu řekne, že mél ještě krabičku s dalšími náboji. Střih na sebevraždu). Jediné co je pro film důležité se dozvíte cca v posledních 20 minutách - zbytek je "jen" navodění atmosféry hollywoodu té doby. Postavy neprobíhají žádnou proměnou a kdyby to bylo o 40 minut kratší nic by se nezměnilo. 2) Stylizace nedává smysl. Film se snaží emulovat starý vzhled filmu v něčem ale jinak ho dost ignoruje. Film je dost moderně natočený, ostrý, digitální triky v několika scénách, 16:9 formát, steadycamy, které byly dříve nemožné. Taky v tomhle dost nekonzistentní. Guy Maddin například dokáže tu stylizaci udělat lépe (pro filmy 20. let). Tohle je moc technicky dokonalé, aby to vypadalo jako film ze 30. let. 3) Nezajímají mě postavy a nezajímá mě nic. Mank je hollywoodský liberální alkoholický intelektuál, který si myslí, že je víc než doopravdy je a zbytek jsou svině (Mayer, scénáristé aspol). Má to ale poselství: Nikdy netočte scénář po vašem otci. Bylo by skvělé kdyby to vyhrálo Oskara - neboť to není až tak dobrý film a ukazuje to, že hollywood je žumpa. Čus bus a jdu bejt zlatokopka pro millardáře. ()
"You cannot capture a man’s entire life in two hours. All you can hope is to leave the impression of one." Je to film, který člověk více ocení až po několika zhlédnutích? Možná – či spíše určitě. Ale chce se mi do toho v dohledné době znovu? S hanbou se musím přiznat, že ne. Měl jsem asi příliš vysoká očekávání... zkrátka mne to nenadchlo tak, jak jsem doufal. Ano, Oldman je samozřejmě skvělý a jeho Mankiewicz mne dost bavil, ostatní role jsou také výtečně obsazené i zahrané, bohužel některé postavy nedostanou zas až tolik prostoru, kolik by si zasloužily (ovšem to by pak byl Mank minimálně o hodinu delší, což by mu v jeho stravitelnosti moc nepřidalo), ale Lily Collins, fantastický Arliss Howard, Seyfried nebo William Randolph Hearst Charlese Dance se do paměti určitě zapíší (ono by to bylo docela divné, kdyby ne). Stejně tak Tom Burke jako Welles. Kinematografie, zvuk a hudba poskytují poměrně autentický pocit filmu ze 40. let (i když ne dokonalý, jeho modernost je stejně cítit), ale jako celku tomu prostě něco chybí. Nejspíš o něco lépe zpracovaný scénář (trochu ironické u snímku pojednávajícího o vzniku scénáře), který místy ztrácí dech – ovšem abych Fincherovi otci nekřivdil, najdou se tu opravdu výborné scény, dialogy, zajímavá témata... jenže výsledný účinek není příliš silný. S historickou věrností to není nejlepší (tak jako u většiny filmů "podle skutečných událostí"), ale přidávám se k těm, kteří to nepovažují za příliš velký problém. Zatím to vidím na slabší čtyři hvězdy. Ovšem dalšímu Fincherovu snímku v podobném duchu bych se rozhodně nebránil. (x) (x) ()
Technicky je to zase na spicce, ale jinak se se mnou Fincher vubec nepotkal. Jasne, je to moje chyba. Ale tohle bude asi jediny Fincheruv film, ktery si znovu nepustim. ()
Občan Kane mě moc nebral a tak jsem asi nemohla čekat, že tady to bude lepší. Zpracování dobré, ale dost jsem se nudila, bohužel. ()
Výborné po formální stránce, ale tak nějak mě ty Mankovy peripetie minuly, i když jsem se poučil o vzniku filmu, který mi kdysi vyrazil dech. ()
sakra toto bola sracka o nicom a ciernobiele divne jedine + Lily Collins ale malo jej bolo ()
| Netflix | Po šiestich rokoch sme sa dočkali. Máme tu ďalší Fincherov opus. Atmosféra 30tych rokov, Gary Oldman a dialóg s vlastníkom MGM ma bavili, ale väčšinu času som sa skoro až nudil. Fincher si Manka natočil sám pre seba a na divákov kašle. Musíte byť pripravený na to, že toto nie je klasická Fincherovka. A presne preto tento film sklame ohromné množstvo ľudí, vrátane mňa. | Hodnotenie: 5/10 | ()
Jen málo filmů v roce vypadá tak vytříbeně. Holt on když je David takový perfekcionista a točí jednu scénu třeba stokrát... Po všech stránkách je to precizní práce. Takováto vzhlednost mému oku lahodí. Populární kultura každé doby prezentuje svou dobu v nějakém stylu. Když teď vzpomínáme na různá desetiletí 20. století, vždy si je představujeme v určitém stylu. Celá forma tohoto filmu je přesně taková, jaká být měla. Kdyby to bylo jiné, nebylo by to lepší. Když Mank ve filmu brání svůj scénář, tak říká, že život člověka nelze vměstnat do dvou hodin. Lze pouze zanechat ten dojem. Proto je narativ Občana Kanea roládou, která krouží k podstatě, nikoli přímou linkou od jednoho bodu k druhému. Jacku Fincherovi se povedlo totéž. Skladba příběhu je věru zajímavá. Protagonista funguje. Samotný Herman Mankiewicz mi byl sympatický a během filmu jsem si řekl, že šlo o (svým způsobem) vzácného člověka. Nemyslím si, že by ten film mohl být lepší. Zcela naplnil svůj potenciál. Z této perspektivy bych mu neváhal dát plný počet, avšak neubráním se jisté rozmrzelosti. Není nudný, zdlouhavý ani vyhoněný. Viděl jsem ale filmy, které mne bavili víc, ač svůj potenciál nenaplnili. Mank holt není tak strhujícím filmem a tak intenzivním zážitkem. Snad ani být nechce. Za zlé mu to nemám. Přesto si myslím, že dostatečně zábavný přeci jen je. Obávám se však, že neobeznámený divák se v tom bude leckdy ztrácet. Já se kupříkladu trochu ztrácel v politické situaci té doby. Spousta toho předpokládá znalost, tudíž čím více je divák neobeznámený, tím slabší požitek bude mít. Alespoň se mi to tak jeví. Obeznámený divák však bude nadšen, protože scénář pojímá mnoho rovin a dává nahlédnout i pod pokličku Hollywoodu, jakožto továrny na sny, která má svou temnou stránku. Zajímavé to rozhodně je. Jeden z nejdůležitějších filmů tohoto roku a byl by jím, i kdyby celá řada premiér nebyla kvůli pandemii odsunuta. Nebavil mě nejvíc, ale oscara za nejlepší snímek bych mu jenom přál. ()
Díky Bohu za Finchera a neroztřesenou kameru na stativu. V rozhovoru pro Vulture (Nerding Out With David Fincher, 2020) uvádí, že si nebyl úplně jistý, jak by lidé na přelomu tisíciletí pobrali témata novinářské integrity a fabulací, jimiž se film hodně zaobírá. Ve výsledku ale není spíše patrné, proč se těmito tématy tak srdnatě zabývá sám Mank, a.k.a. Herman J. Mankiewic, resp. co je vlastně hlavní kolizí filmu. Možná je to díky mnoha přepisům, ale dramatická zápletka stojí rozkročmo někde mezi retrospektivou jeho kariéry, vztahem s politikem a vydavatelem Williamem R. Hearstem, prezentací jeho osobních názorů a bojem za uznání autorství Občana Kanea – a finálnímu scénáři se úplně nedaří, to vše propojit a zdůraznit příčinné souvislosti. Noirová stylizace 30. a 40. let, Fincherův perfekcionismus a pár konverzačních scén ke spokojenosti stačí; neodbytný dojem, že film má přinést katarzi spíše režisérovi samotnému než jeho divákům, ale přetrvává. ()
Krásně zpracovaný nezajímavý příběh. 5/10 ()
Reklama