Hercule Poirot - Season 4 (1992) (série)
Režie:
Ross DevenishScénář:
Clive ExtonKamera:
Chris O'DellHudba:
Christopher GunningHrají:
David Suchet, Philip Jackson, Christopher Eccleston, Peter Blythe, Rosalind Knight, Sara Stewart, Kevork Malikyan, David Bowles, Guy Oliver-Watts (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Bankéř Allister Blunt a Hercule Poirot se potkali v čekárně u zubaře. Toho dne byli objednáni také pan Amberiotis a nervózní mladík Frank Carter. Mabelle Sealová, poslední pacientka, ovšem čekala už zbytečně: lékař byl nalezen v ordinaci mrtvý. Nabízí se verze, že spáchal sebevraždu, slavný detektiv tomu však odmítá uvěřit. Jeho podezření zakrátko potvrdí další tragická událost - pan Amberiotis podlehne předávkování novokainem. A ještě ke všemu záhadně zmizí Mabelle, která by zřejmě mohla poskytnout důležité svědectví. Co ty tři lidi spojovalo? Jaké tajemství odhalí Poirot v životech obětí a bankéře Blunta? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (62)
Staršie diely sa mi nezdajú až tak pútavé ako tie novšie, avšak tento je v tomto smere svetlou výnimkou. Dômyselne, ba priam až geniálne premyslená vražda tu narazí na šedé bunky mozgové H. Poirota. Tento tuhý boj tu vyvrcholí v nádherne vysvetlenom rozuzlení s extra prídavkom šarmantnosti H. Poirota. Veľká spokojnosť. 85/100 ()
Staromilská detektivka. Věhlasný Hercule Poirot se ujímá zdánlivě jednoduchého případu - sebevraždy zubaře... Leč celá věc se posléze ukáže býti právě opačnou, sebevražda byla vraždou a ,,jednoduchý případ" vede do těch nejvyšších kruhů... Detektivní film, který se obejde bez akčních scén, ba naopak - plyne pomalu jako voda v Temži...a právě proto se na něj dá dívat... ()
David Suchet je pro Christie tím, čím se kdysi Gabin stal pro Simenona. Literární postava pookřála nad všechno očekávání a na stříbrném plátně začala žít strhujícím - dost často i úsměvným - vlastním životem. Britská adaptace je ve svém nostalgizujícím podání strhující tím spíše, že neulpívá na fabulaci a stejně příkladnou péči věnuje i výpravě a postižení prostředí. Klasická detektivka na malé ploše cca 50 minut postihuje takřka vše. V některých případech-dílech-epizodách ovšem s viditelně skřípající fabulací a ne dostatečně propracovaným scénářem. I tak i tento produkt londýnské regionální televize vysoko převyšuje původní produkci PRIMY i NOVY. Je tím, čím chce být: kvalitní oddechovou zábavou pro dlouhá víkendní odpoledne i večery. Sedět, dívat se a pít čaj ... jak prosté, milý Watsone? Není-liž pravda? ()
Ďalší detektívny príbeh fúzatého Belgičana, počas ktorého, nech som zapojil svoje skryté detektívne vlohy akokoľvek snaživo, znova som nemal šancu na odhalenie tej pravej záhady celého vyšetrovania. Príbeh je trošku rozpačitým úvodom a veľkým počtom postáv s komplikovanými menami trošku neprehľadný, ale všetko to napraví a uzavrie skvelý záver, takže znova nie je o čom. 80%. ()
Příliš zmatené, příliš mnoho postav, mezi kterými jsem se začínal lehce ztrácet. I takto zamotané případy jdou natočit srozumitelněji.. ()
75% - Hercule Poirot je klasika, ještě se mi nestalo, abych byl z nějakého dílu zklamaný... ()
Znam ostatni dily, ale tentokrat jsem byl uhranut o stupinek vice. ()
"Nástrahy zubařského křesla" jsou herecky, režijně, filmařsky brilantním zpracováním spíše podprůměrné detektivky. Výsledkem je cosi, co spolehlivě zapadá do "šedého průměru" Poirotovských příběhů. Na jedné straně můžeme sledovat řadu výborných hereckých výkonů, na straně druhé skutečně neuvěřitelnou, zcela nepravděpodobnou zápletku. Přitom nelze říci, že by příběh byl špatně napsán. Problém je totiž právě v tom, že promyšlen až příliš. Děj tak připomíná spíše složitě vybudovanou konstrukci než reálně možný a uskutečnitelný zločin... Můžete namítnout (a právem), že tohle jednoduše patří k britské detektivkářské škole. Koneckonců Christie takové křížovku připomínající konstrukce vytvářela dosti často. Problém je spíše v tom, že "Nástrahy" jsou svým způsobem nedotažené, plné detektivkářských klišé obecně a těch poirotovských zvláště. Spíše než mimořádné dílo tak jde o značně šablonovitě utvářenou "chlebovku", jejíž podstatné rysy jsme už viděli mnohokrát zpracované jinde a jinak. Přes všechnu rafinovanost tu vlastně úplně chybí překvapivé vyústění. Kdo je vrah a proč svůj ohavný čin provedl je totiž v podstatě jasné od počátku. Spíše jde o to, jakým způsobem se tak konkrétně stalo, což je ovšem na slušnou detektivku samo o osobě dosti málo. 80% ()
Srážím za překombinovanost, následkem které vznikají hloupé chyby, přidávám za všeobecnou vycizelovanost, která určuje i barvu čaje v šálku... nu, ani sám Poirot s křečovitými úsměvy zdá se nebyl úplně ve formě... asi přízrak zubařského křesla... ()
For ME 88% ()
"V životě jsem neslyšela, aby zubař spáchal sebevraždu !!" ;) Zubař ve většině z nás, mě rozhodně nevyjímaje, vzbuzuje úctu, zároveň v nás však blížící se návštěva jeho ordinace vyvolává přinejmenším velmi nepříjemné pocity či husí kůži, a tak jsem se právě na tuto epizodu, která by Poirota znovu předvedla v poněkud lidštějším světle, opravdu velmi těšil !! Musím říct, že mě geniální David Suchet rozhodně nezklamal, především ty jeho gesta a pohledy, vše co předvádí právě v legendární Harley Street u již zmiňovaného dentisty Henryho Morleyho, který se později stane obětí podlé vraždy, mě neskutečně bavilo !! Bohužel však tvůrci tentokrát Suchetovu Poirotovi nedávají tolik prostoru, jak bývá zvykem, a celá epizoda tak chvílemi prostě nudí !! Většinu zásadních hlášek si krade pro sebe inspektor Japp Phillipa Jacksona, který ta svá moudra a pitomé úsudky sype z rukávu jako o život, což situaci podpořenou i absencí Hastingse ještě poněkud zachraňuje.. Nástrahy zubařského křesla bohužel řadím k těm nejméně povedeným záležitostem v rámci série, už jen pro tu naprosto monstrózně překombinovanou, a tak vlastně i nevěrohodnou zápletku, i na Agathu Christie, ačkoli se zde k mé radosti v menší, byť podstatné, roli Franka Cartera objevuje výborný Christopher Eccleston !! ()
Skvělá detektivka, příjemně lidský Hercule Poirot míří k zubaři na křeslo a o pár hodin později je zubař nalezen mrtvý se zbraní v ruce.. Za několik dalších hodin umírá i poslední pacient zmíněného zubaře a už je jasné, že jde o vraždy.. Ovšem kdo a proč spáchal zločin, to nám Agatha Christie pořádně zamotá, ostatně jako obvykle.. U mě filmová spokojenost.. ()
Za "kostkovského" dabingu se to vysílalo pod názvem Jedna, dva, má bota. ()
Být lidmi, kteří se nacházejí v blízkosti Hercula Poirota, tak se začínám bát. To si takhle pan detektiv zajde k zubaři a o pár hodin později je dentista nalezen mrtvý. Jenže s umíráním to začíná být ještě bohatší a mrtvých je více. Výborně nakombinované a zápletka parádně dotažena až do samotného konce. ()
Mám naprosto přesně stejné pocity, když vcházím do zubařské ordinace jako tento slovutný detektiv. Takže i on je pouze člověk. Nicméně, zubaře považuji za nutné zlo, které musíme všichni chtě nechtě podstupovat. Tento příběh je velice zamotaný a komplikovaný, ovšem chyřte vymyšlený. Ale žádný zločin není dokonalý. ()
Na detektivku jsem ve včerejším programu narazil prakticky náhodou, ale řekl jsem si, že si jí musím pustit. Malý kousek mi sice utekl, ale i tak jsem bavil. Asi to mohlo být i mojí únavou, ale z vraždy jsem měl hlavu slušně zamotanou. Zápletka se mi tak vyloženě líbila. Samozřejmě po odhalení vraha se zdá být všechno samozřejmé, nicméně ta cesta k odhalení jednoduchá nebyla. ()
Nemám co vytknout. Krásná tajemná atmosféra podpořená zpěvem malých holčiček :D. ... Sebevražda, Novokain, bolavý zub, stejný chrup, lodičky se sponou, punčocháče, převlek, zahradník, fašista, vyděrač. ()
Tato delší epizoda z roku 1992 je trochu slabší Poirotovka. Dlouho se vůbec nic neděje, a i když pak se stanou 3 vraždy, úplně chybí napětí a alespoň něco originálního. Navíc celá pointa je tentokrát hodně těžkotonážní a horko těžko drží dohromady. Přesto závěrečné Poirotovo rokování u kulatého stolu stojí zato. Mírný nadprůměr. ()
Tento film mi přijde lepší, než knížka, která byla průměrná. Trochu slabší díl, ale nevadí. ()
V čekárně u zubaře jsem nikdy nespřádala vražedné myšlenky, zato sebevražedné mnohokrát. Taky jsem měla víckrát pocit, že z toho Prokrustova křesla živá už nevstanu. Je potěšující vědět, že ani člověk tak dokonalý jako Poirot, který i v soukromí domova chodí v obleku, není vůči přízemním životním aspektům (třeba plombám) imunní. V příběhu jsem se ale trochu ztrácela, snad tím, že mou pozornost příliš zaměstnávalo libé vrnění vrtačky. ()
Reklama