VOD (1)
Epizody(12)
-
Epizoda 1 (E01)
-
Epizoda 2 (E02)
-
Epizoda 3 (E03)
-
Epizoda 4 (E04)
-
Epizoda 5 (E05)
-
Epizoda 6 (E06)
-
Epizoda 7 (E07)
-
Epizoda 8 (E08)
-
Epizoda 9 (E09)
-
Epizoda 10 (E10)
-
Epizoda 11 (E11)
-
Epizoda 12 (E12)
Obsahy(1)
Seriál Normální lidi sleduje láskyplný, ale komplikovaný vztah mezi Marianne a Connellem, od posledních dní střední školy v městečku na západě Irska až po léta strávená na Trinity College. Connel je ve škole oblíbený a patří ke hvězdám, zatímco Marianne je osamělá, arogantní a ostatním nahání strach. Ale když Connell jednoho dne přijde do Mariannina domu vyzvednout svou matku, která tam uklízí, mezi oběma dospívajícími lidmi se vytvoří podivné a silné pouto, jež se rozhodnou skrývat. O rok později už oba studují na vysoké škole v Dublinu. Z Marianne se mezitím stala královna večírků, zatímco nejistý Connell jen velmi těžko nachází své místo ve společnosti. Romantické drama zkoumá, jak jsou životy obou milenců navzájem propleteny, a jak složitá může být intimita a první láska. (HBO Europe)
(více)Recenze (129)
Rozhodně ani jeden z páru není normální, působí na mě jako lehce labilní osoby. Krásně vyobrazená jejich psychologie, pocity, emoce... Lechtivé scény jako příjemný bonus. Zvláštní seriál, ne pro každého, určeno spíše náročnějšímu divákovi. ()
Nebudu se trýznit a po čtyřech epizodách končím se sledováním, protože na tohle fakt nemám nervy. Ty dvě hlavní postavy jsou z mého pohledu naprosto nesnesitelné. Natočené dobře, super soundtrack. ()
Volba Daisy Edgar-Jones a Paula Mescala do hlavních rolí byla asi ta nejlepší věc, co tvůrci tohoto seriálu mohli udělat. Po herecké stránce tu totiž nemám výtky. Horší je to ale se samotným námětem, který poměrně precizně ukazuje vztah dvou mileniálů dnešní doby a mně utvrzuje v myšlenky, že mladým rozumím čím dál tím méně. Nějak je to tu na mě moc přecitlivělé, jako že až extrémně. Naštěstí ale soundtrack mě hodně bavil a donutil dojet seriál až do konce. ()
Pohled na mladé hledající se lidi, kteří jsou si vzájemně opravdu vším, překonává neoliberální mlžna i postmoderní křeče. Možné je vždycky všechno, zvlášť když příběh i scénář jsou dobře napsány, režijně ztvárněny a v protagonistech skvěle ztvárněny. Vyvolává to vzpomínky na druhou světovou válku, pracovní nasazení i nedobrovolné vojenské působení, vzájemná nedobrovolná partnerská i manželská vzdálení, provázená podobnou pohlavní uvolněností i svazky, které vydržely a překonaly. Je dobré si říci, že je to možné i dnes i v mladých subgeneracích. Osvědčené, byť bolestné, nemusí být a často také není špatné. ()
Po pár dílech jsem ztratila trpělivost. Už to prostě nedokoukám. ()
Fifty shades of anxiety pro hipster mileniály. Relatable. Hovoří obrazy. ()
Zcela výjimečný audiovizuální počin. Je to nejenom silná pocitovka plná výjimečných hereckých výkonů Daisy Edgar-Jones a Paula Mescala, ale také výjimečná práce s kamerou a zvukem obohacená o reálné dialogy, i když je na seriálu jasně poznat, že byl natočen podle literární předlohy (stejnojmenný román Sally Rooney). Při sledování Normal People jsem cítil k tvůrčímu týmu obrovský respekt i proto, že jde fakticky o ženský projekt (včetně citlivě zachycených milostných scén). Jsem přesvědčen, že podobných ženských projektů by mělo vznikat mnohem více. Zcela speciálně děkuji za objev Paula Mescala. Nádherný mladý herec, který Connellovu postavu bravurně vystřihl. Jeho citlivý herecký výkon mi po celou dobu sledování dělal obrovskou radost a zcela právem si zaslouží být odměněn mnoha cenami. ()
Začínalo to zaujímavo, mám rád takéto civilné vyznenie, aj keď to nemalo až takú úroveň. Tá kamera očami hlavnej postavy predsa len v tomto smere urobí svoje. No už po pár dieloch sa z toho stalo niečo úplne ošuntelé, vleklé, banálne a tak neskutočne otravné, že to ani neviem pomenovať. Dopozeral som iba s vypätím všetkých síl a preto, že som bol zvedavý ako to s tou iracionálnou dvojicou dopadne. Sklamanie. Veľmi slabý priemer. 50/100 ()
Občas bolo chovanie hlavného hrdinu (spolu s pár postavami ) na jednu kvalitne mierenú do držky, ale inak mi to sadlo parádne. ()
Neberiem úplne argument “je to moc uplakané” pri diele, ktorého hlavným motívom sú emočné problémy. Seriál je lepší než kniha. Mám tú knihu rád, pretože ma zastihla v jednom zložitom období môjho života a našiel som v nej viac vecí, s ktorými som sa dokázal stotožniť. Ale rozhodne to nie je žiadna high literature. Sally Rooney nie je moc dobrá rozprávačka. Či už bola odosobnenosť (čo by bolo v knihe o citovej vyprahnutosti pochopiteľné) úmyselná, je to autorkin štýl, alebo obmedzené schopnosti; nemám úplne rád tieto civilné veci, príde mi, jak keby nemali vlastnú tvár. Navyše tam urobila niekoľko chýb. Minimálne rodina Marianne (byť zapadá do konceptu vyprahnutosti) sú hlúpe postavy, lacné skratky. A nikdy som Sally Rooney neodpustil, že na poslednej strane doslova povedala to, čo sme si mali domyslieť. Seriál niektoré z týchto chýb napráva, navyše v audiovizuálnom médiu dáva veciam tvár. Má tiež svoju chybu (upozadňuje tú vec s Marianninou - masochizmus by nebolo správne slovo, chcel som napísať “submisívnosťou”), ale rozhodne to JE generačný román. Je to dôležitý komentár, nielen o mileniáloch. Nie je to kritika pomerov, to vôbec, skôr niečo jak smutný hudobný album. Emo bez pózy. Mojou najobľúbenejšou postavou seriálu aj knihy je Conellova matka, najobľúbenejšou scénou tá, ako sa naňho urazí a odíde z auta. A to Marianne patrí medzi moje najobľúbenejšie knižné postavy. Aj keď k nej mám výhrady. K ľuďom, ktorých mám rád mávam výhrady. Z fleku by mi napadlo 20 herečiek, ktoré by ju dokázali stvárniť skvele, i tak je ale Daisy Edgar-Jones najväčšia castingová výhra v dejinách. Je to moc milá, smutná baba, má moc pekné prsia. Od začiatku bola Marianne jedine ona. Mescal je tiež skvelý, soundtrack tiež. Nedám 5*, pretože to nie je úplne deep, ale precítil som to, ako precítite veci, v ktorých sa nájdete. ()
Nebýt naprosto skvostného soundtracku, moje hodnocení by bylo určitě nižší. Slušný námět, perfektní hlavní dvojici a velmi vkusně natočené sexuální scény sráží dost dolů citové sebemrskačství obou hrdinů, nad kterým mi občas zůstával rozum stát. Víc, jak půlka dílů je naprosto skvělých, bohužel se najdou i takové, které za moc nestojí, takže ve finále stojí ta moje dnešní čtyřka na hodně hliněných nohou. A naprosto souhlasím s uživatelem FIAT 500, úplně mluví mi z duše. ()
Seriál, na ktorom ma bavilo prakticky všetko, okrem záveru. Tak ako to dopadlo, to môže byť pre niekoho autentické, áno, to sa stáva. Ale na druhej strane to zmazalo všetko, kvôli čomu som dvojici fandil. Objektívne sa však na to môžem pozrieť ako na dosť verne zobrazený príbeh obyčajného páru a kamošov okolo, a to je zdôraznené aj výberom hercov - nejde o žiadnych modelov z tituliek časopisov, hoci v Anglosasku zrejme takýchto ľudí nebol problém zohnať. O to je ich však hranie pravdivejšie a uveriteľnejšie. Mnohí mladí ľudia sa v deji seriálu určite nájdu, ()
Je to podle knizky ,ktera obsahuje vsechny klise love story,ale tyka se generace milenialu.Tedy lidi mezi dvaceti a triceti lety s mnoha uzkostnymi poruchami.Pro starsi divaky to je pry obycejny tuctovy pribeh a milenialy povazuji za ufnukane.Serial dava hlavni prostor obema hrdinum a stavi na jejich neustalem testovani, zdali si chybi. Serial ma vybornou kameru. ()
Takhle má vypadat správná adaptace, naprosto to ctí předlohu a perfektně přenáší vše ze stránek na obrazovky neskutečně autentickým způsobem. Vymazlené scény do posledního detailu a skvělé duo Paula a Daisy. ()
Seriál jsem zkusila, protože v jedné recenzi psali, že je pro lidi určité generace. Kterou já rozhodně nejsem. Takže jsem zkusila – a můžu potvrdit: tohle není nic pro mě. Pitvání vztahů do posledního vlákna a poslední buňky mě nudilo k smrti. Bolestínské rozebírání, co tím myslel, co já jsem tím myslela, co si myslel, že já si myslím…. Uf, ne, pro mě děsně nezáživné a nestravitelné. ()
Minisérie Normal People mluví stejným jazykem jako knižní předloha Sally Rooney. Sice nevidíme nejniternější, nejzvrácenější myšlenky ústřední dvojice, i tak ale jejich psychologie působí zcela obnaženě. Syrové, intenzivní a naprosto frustrující v tom, jak dobře tomu lze rozumět. ()
Normálne o nenormálnych ľuďoch...lenže otázka znie, čo je normálne a čo nie....trieda, gender, TOXICKÉ VZŤAHY....strhujúce v pocitoch, v uvedomení si, aký som lucky, že nič podobné neriešim...a že si síce z detstva nesiem traumy, ale menšie a znesitelnejšie...silný seriál a konečne, Íri chválim, odvážny v zobrazení intimity. Skvelí herci, Daisy a Paul, fantastickí. A Sarah Greene, wow. ()
HBO GO - První den: Při sledování prvních dvou dílů koukáme s drahou polovičkou nevěřícně na sebe, seznamujeme se s hlavními hrdiny, kteří mluví trochu zvláštně, ale zvykáme si. Třetí díl - dáváme tomu ještě šanci, byť máme pocit, že to je spíše pro teenagery. Čtvrtý díl - už jsme si zvykli, středoškoláci jsou na vejšce a začíná se to rozjíždět (vztahy a tak). Pátý díl - utvrzujeme se, že tohle nás baví. O den později: Se zaujetím sjíždíme chybějících 7 dílů a jsme totálně lapeni. Za pár hodin dokoukáno jest a když se s odstupem 24 hodin nad seriálem zamyslím, musím říct, že si mě získal. Zejména tím, jakým způsobem a jak otevřeně spolu hlavní dvojice hovoří. Upřímnost, otevřenost a nazývání věcí pravými jmény mě zejména u Marianne strašně bavilo. Také mě zaujalo, jak se každý po svém vyrovnává se svými psychickými problémy, problémy v rodině, atd. Ano, bylo to vlastně celou dobu jak přes kopírák - jsou spolu, nejsou spolu, dali se zase dohromady, opět rozchod, zase spolu, dlouhé odloučení, atd. Nicméně to ve finále jste schopni překousnout, protože i tohle může napsat život, který je občas komplikovaný. Český dabing je povedený a hodí se, přece jen se pak více soustředíte na obraz než na písmenka skákající v šedém okénku dole. Sečteno podtrženo - bravo, Angláni a Irové. Jo a ještě nesmím opomenout skvělý soundtrack, ve všech 12 dílech byl bezchybný. Druhé shlédnutí mě tuším nemine (resp. jsem už s reprízou započal :)), tentokrát volím AJ s titulky. Že bych dal i knižní předlohu? Uvidíme, každopádně seriál je pro mě 5ti hvězdičkový. Na závěr musím připojit ještě jednu myšlenku. Daisy Edgar-Jones (Marianne) je podle mě velký herecký talent. Rád budu sledovat její kariéru a přeji ji, ať se nadále objevuje jen ve stejně dobrých filmech a seriálech, jako jsou např. Normal People. 90% (J) ()
Seriál, který se zařadil do mého binge watching seznamu. Dvanáct dílů po půl hodině dělá krásných 6 hodin sledování, sledování plných emocí. Emoce jako zoufalost, vztek a naděje vám při sledování tohoto díla nebudou cizí a pokud jste fanoušek dramatických milostných příběhů, tak jste právě našli svatý grál. Seriál je naprosto obyčejný, zápletka není vlastně ani nějak originální nebo složitá, a i přes to všechno je energie seriálu neuvěřitelná a každou minutu drží diváka v napětí, protože nikdy nevíte, co přijde dál. Třešničkou na dortu pro mě byl pohled na představitele Conella, kterého hraje mladý a dle mého velmi perspektivní Paul Mescal. ()
Bez sebemenšího povědomí o předloze jsem od takto pojmenovaného seriálu čekal nějaký twist. Jak příjemné tedy bylo překvapení, že Normální lidé vypráví o úplně normálních lidech a jejich úplně normální romanci, a to tak přesvědčivě, že si málem nezadá ani s mou srdcovní (taky úplně normální) Aférou. Překvapení tak příjemné, že jsem si pohrával i s označením dosavadního osobního objevu roku. Stejně jako ten úplně normální vztah má ale i seriál své ale. Velké ALE. Náhlé časové posuny ještě byly v pořádku, ústřední dvojice je tak dobře obsazená, že jsem jim věřil jak úvod na střední, tak i průběh vysoké školy a proměnu, kterou si sami prošli. Pro jejich autenticitu jsem byl ochotný přejít mávnutím ruky i karikatury mužů v životě Marianne (i když to s každým dalším šlo hůř a hůř). Samotný vynucený závěr, který přišel odnikud a nevím jestli má sloužit jako cliffhanger nebo jako uspěchaná tečka, ve mě ale nechal tak hořkou pachuť, že mám chuť si ji zkusit opravit knižní předlohou. Snad se nespálím i u ní. ()
Reklama