Režie:
Bernard RoseScénář:
Bernard RoseKamera:
Anthony B. RichmondHudba:
Philip GlassHrají:
Virginia Madsen, Tony Todd, Xander Berkeley, Kasi Lemmons, Vanessa Williams, DeJuan Guy, Ted Raimi, Bernard Rose, Rusty Schwimmer, Michael Culkin (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Helena Lylová (Virginia Madsen) se smála, když od svého spolužáka slyšela hrůzný příběh o Candymanovi, vraždícím monstru s hákem místo ruky. Nevěřila ani tehdy, když tajně navštívila místo, kde se odehrála brutální vražda. Candyman ji o své existenci však brzo přesvědčil, když rozpoutal peklo plné zohavených mrtvol. Protože však policie na duchy nevěří, podezřelou se pro ně stává Helena. A jenom jediný člověk ji může očistit. Candyman. (Bonton Home Video)
(více)Recenze (307)
Nejsem si vůbec jist, jestli se mi to líbilo. Ani to, zda bych chtěl Candymana vidět ještě jednou (a obě hlediska jsou moje hlavní kritérium při hodnocení). Zvlášť první polovina filmu je vynikající, sice jsem si trochu zvykal na ten sociální rozměr černošskýho sídliště, ale některé lekačky byly povedené a pomalu budovaná mrazivá atmosféra urban legends mě pohlcovala. Jenže pak se něco zvrtlo. Nadpřirozeno ve slasheru moc nemusím, i když ho přežiju, ale tohle spíš mysteriózní vanutí mi dojem vytrvale kazilo až do závěru. Pointa zábavná. Mimochodem, napadlo vás někdy, že věta: "It was always you, Helen" plus závěr v té hořící vatře taky může znamenat, že žádnej Candyman tam vlastně nebyl a jí fakt jen hrabalo? Protože tahle interpretace nemá trhlinu... já skoro čekal, že na to tvůrci v závěru víc poukážou, když už naznačujou (hození háku do rakve). ()
Dost doslovně pojatá nietzsechovská teze o zírání do propasti, která má schopnosti stát se tím, o čem vypráví. Ale třeba se pletu a vy byste po dokoukání do toho zrcadla pětkrát Candyman řekli. Tenhle film tristně zapadl do kategorie pozdně osmdesátkových slasherů a trochu si za to může sám v momentech, kdy si není schopnej odpustit jednoduché variování klasických lekaček, jakkoli brutalita posouvá film lehce za hranici obvyklého slasherového pohodlí. Zaslouží si však daleko vyšší pozici, protože nejde o nic menšího než obecný popis mýtu, jeho geneze, univerzálnosti, naší schopnosti se do něj projektovat a hlavně jeho neuchopitelnosti v důsledku nedůvěryhodnosti veškerých jeho zdrojů. Mýtus je zde něco nepříjemně abstraktního, co však působí ještě nepříjemnější, zato dost konkrétní bolest a smrt. A Candyman je mýtus obzvláště vypečený, protože zatímco ačkoli jako každý jiný je vděčný za svoji existenci lidem, kteří v něj věří, tak s těmi, kteří se mu vysmívají zamete tak, že si opráší pověst zase na pár dlouhých let. Zkuste se téhle neprůstřelné klauzuli vyhnout.____Každopádně pokud tu noc, kdy jste viděli Candymana, vás probudí zvuk, který zní jako zaklepání na dveře, vy bydlíte sami v malém bytě uprostřed města, začne se vám chtít na záchod, který laškovný architekt navrhl přesně zády k zrcadlu, ke kterému se musíte chtě nechtě otočit a když to všechno zmáknete, vracíte se do místnosti, kde jste automaticky dříve nechali přehozený kabát přes opěradlo vysoké židle... no můžete se rovnou přichystat na to, že se s ranním úsvitem seznámíte osobně. Kamarád říkal... ()
Převod Barkerovy místy trochu rozvleklé povídkové urban legendy „Zapovězené“ do filmové podoby se hodně povedl. Bezútěšnost a odcizenost sídliště je takřka hmatatelná (zvlášť když na podobném vyrůstáte) a legenda o Candymanovi je až romanticky nádherná. Opravdu příběh k půlnočnímu ohýnku. Pravda, Candymanova „krvavá práce“ není moc ukázaná, ale na tomhle ten příběh opravdu nestojí. Pravděpodobně životní role Tonyho Todda, myslím, že mnoho z nás si jeho ksicht spojuje práve s Candymanem, parádní herecký výkon Virginie Madsen (a to už nemluvím o jejím vzhledu). Zřejmě to není horor podle dnešního většinového gusta (neběhaj tu zombíci, nestříkaj litry krve, nemasakrujou tu zmutovaní úchyláci ani tu nelítaj vnitřnosti), ale pro mě to je hodně dobře vymyšlený a natočený příběh. Jen tak mimochodem, viděl jsem to s německým dabingem a Candymanovy německé proslovy jsou fakt děsivě perfektní a hodně povedené. ()
Candyman nejvíce těží ze své ponuré atmosféry a skvělému výkonu hlavní herecké dvojice. Samotná atmosféra ze začátku není bůhvíjak skvělá, to hlavně kvůli probíhajícímu ději, kdy se nic důležitého neděje a až na pár komických prvků je to docela nuda. Vše se ovšem velmi rychle změní po příjezdu do černošského ghetta. Samotná postava Candymana je docela zvláštní. Moc se o její minulosti nedozvíme, jen několik holých fakt o tom co se stalo, ale vše je podáno velmi rychlou formou, a to hlavně proto, aby mohli zapojit diváci svou představivost. Když se však objeví na scéně, tak v podání Tony Todda sledujeme perfektní herecký výkon, kterému dominuje jeho ďábelský hlas při kterém naskakuje husí kůže. ()
Pěkně tu zpracovali tu Barkerovskou atmosféru, i když možná ne úplně tak jak by to dělal sám Barker, ale jinak fakt dobře a ta hudba tomu taky pomohla, ale hlavně je potřeba ocenit to, co je Candyman doopravdy zač, což z tohohle filmu dělá docela originální věc :). Takže s hudbou, atmosférou, candymanem a tím závěrem je to kvalitní Barker a pětku dáme, i když je jasný, že kdyby to dělal Barker sám, tak by to bylo ještě lepší :). ()
Tenhle film jsem si ještě z 90. let ze shlédnutí v kině pamatoval jako mrazivý, děsivý snímek. Musím říct, že když jsem ho viděl teď na DVD, byl jsem docela zklamán. Prostě jsem se v průběhu filmu s výjimkou začátku prakticky nebál. Triky jsou místy až směšné (např. létající candyman) - filmu by bývalo pomohlo, kdyby se tam on samotný objevoval co nejméně a zůstal jako skrytá hrozba. Druhá věc je, že film má poměrně dost hluchých míst. Naopak co mně dostalo poměrně silně, je kombinace dlouhých záběrů na ghetto v kombinaci s hudbou P. Glasse - u toho opravdu mrazí. ()
Anotace o brutálním vrahovi ze zásvětí, který má místo ruky hák, naprosto odůvodněně svádí k domněnce, že Candyman je jen jeden z celé řady obdobných béčkových videohorrorů konce osmdesátých a začátku devadesátých let. Ale to je hluboký omyl - ve skutečnosti se jedná o vizuálně pohledný, působivý a precizně natočený film s výborným dějem, hustou atmosférou, dobrými hereckými výkony (v hlavní roli pěkná ségra Michaela Madsena), syrově krásnými exteriéry chicagské betonové džungle i bezútěšné periferie, skvělou kamerou (pohledy z výšky jsou efektní) a úžasnou hudbou od Philipa Glasse(!). Když jsem si ho kdysi dávno v pravěku půjčoval ve videopůjčovně na VHS, tyhle Candymanovy kvality jsem samozřejmě ještě neviděl, respektive nedokázal ocenit. Ale teď po dlouhých letech jsem si na něm opravdu pochutnal, takže mu dávám subjektivně (ale s čistým svědomím) pět bodů a odpouštím mu jeho drobné nedostatky (převážně klišoidního charakteru). ()
Třikrát jsem se snažil najít cestu k tomuhle filmu nenašel. ()
V letech, kdy se smrt celého jednoho filmového žánru očekávala každým dnem, přišel jakýsi Bernard Rose, v ruce držel kýbl s živou vodou a natočil Candymana. Vše podstatné již ve svém komentáři napsal Mr.Apache, já bych jen doplnil, že svou ruku k dílu a to způsobem zásadním přiložili také Anthony B. Richmond (kamera) a Philip Glass (hudba)-zvrhlá krása geometrického uspořádání betonových staveb viděná z ptačí perspektivy za zvuků Glassovy minimalistické hudby spolehlivě přebijí i hlušší místa filmu. Syrový, mrazivý, originální a vizuálně mimořádně nápaditý horror, ve své kategorii dodnes jedna z neoddiskutovatelných špiček. ()
Vskutku sugestívna snímka, ktorá z detinskej historky o Candymanovi robí kompetentný horor aj sociálnu kritiku v jednom - obe zložky sa navzájom dokresľujú, v prípade hororu aj prehlbujú, tým pádom vzniká veľmi inteligentný a taktiež desivý "slasher" pripomínajúci svojím základným motívom Cravenovu NOČNÚ MORU. Ukážkové cedenie tuhej atmosféry z negerského geta s postavou vraha odkazujúcou k "blaxploitation žánru" nemá chybu a zaobstaráva si kus originality. Seriózny horor s nahusteným impulzívnym scenárom a stálym tlakom na diváka, vizuálne aj hudobne prvotriedny film s riadnou dávkou razantnej údernosti aj snovej bizarnosti. ()
Díval jsem se na to asi po 15 letech, ale před to zrcadlo jsem se prostě nepostavil ani teď. 85% ()
Čekala jsem (pod)průměrný horor nevalných kvalit, u kterého mne zaujme snad jen hudba. Jsem moc ráda, že jsem se spletla. Zápletka, pravda, nebyla z nejoriginálnějších (týpek, kterému v minulosti bylo dost brutálně a nespravedlivě ublíženo, se zjevuje a kosí, co se dá), ale to pojetí, zpracování, zdařilé a nečekané zvraty, a velmi originální a překvapivý závěr, z tohoto hororu dělají mimořádný zážitek. O dokonalé hudbě, jež filmu dodává neskutečnou atmosféru, už ani nemluvě. ()
Film, ktorý neskutočne dobre pracuje s atmosférou. Tie zábery z vtáčej perspektívy na betónovú džungľu v sprievode Glassovej hudby sú zimomriavkové a efektné. Candyman je skvelou ukážkou spracovania Urban Legend. Prvá polovica je len akási šuškanda, kedy spolu s hrdinkou skúmame mýtus o ktorom máme svoje pochybnosti. Až v druhej polovici sa naplno ukážu všetky aspekty tejto prapodivnej legendy a postavy sú odrazu vhodné do kolotoča udalostí, aké nie sú schopné zastaviť. Má to logické kauzality a nebojí sa to ísť aj do riadnych krvavostí. Zároveň je to citlivé a ku koncu aj zvláštne uspokojivé. Myslím, že si tú Bakerovú poviedku vyhľadám. Nechýbalo málo k dokonalosti. Veľmi podarená chuťovka ukazujúca, že kedysi sa to dalo robiť dobre aj bez hlúpeho digitálu. ()
Tento film nazývám jedním z posledních ze staré dobré horrorové školy. Propracováná ústřední myšlenka, dobře vybudovaná atmosféra...radost pohledět ()
Čekal jsem nějaký obyčejný slasher a on se z toho vyklubal geniální horror s neméně geniální hudbou a naprosto přirozenou a skvělou Virginií Madsen. Více takových překvapení:) ()
Nadšenie z novodobého pokračovania ma prinútilo pozrieť si pôvodný film. Jediným plusom je Virginia Madsen, ktorá kombinovala sexy vzhľad a herecké schopnosti, čo je v hororovom svete niečo naozaj bonusové. Na prvú dobrú mňa napadne, ako ďalší vhodný príklad, Naomi Watts a Kruh. Candyman z roku 1992 nemá ani zďaleka tak vymazlený vizuál ako pokračovanie. Čo však majú oba filmy spoločné? Ani jeden nevzbudzuje strach. Candyman 2001 je skvelo vyzerajúca strašidelná báchorka, Candyman 1992 je psycho drama s nadprirodzenou nadstavbou, ktoré z dnešného pohľadu je dávno za zenitom. Vykašlite sa na originál a skočte hneď na pokračovanie. To Vám všetky dôležité udalosti prerozpráva a prsia Virginie si dohľadáte cez Google. ()
Candyman je originální horor s výbornou atmosférou a nepředvídatelným dějem, což je alespoň v tomto žárnu velice vzácné ! ()
..........řeknou o mě, že jsem prolil krev. A k čemu je krev, když ne k prolévání ?.......... Konečně jsem se dostal k trilogii Candyman. Sehnal jsem je všechny v jedné kolekci a už se docela těším na příběh o chlápkovi, co má místo pravé ruky hák. Nikdy jsem ty filmy neviděl, tak právě teď začínám. CITÁT - Candyman, Candyman, Candyman, Candyman, Ca.......... Jeho pindík našli v záchodě a to se nedá spravit. Lepší být mrtvej než bez piňdíka. Je to vykuk ten Candyman, takhle si zahrávat z lidským osudem. Z příběhu odehrávajícího se v chudinské černošské čtvrti jasně vyplývá, že Candyman ( Tony Todd ) je černoch. Tento příběh má docela pěkný hudební doprovod ( Philip Glass ) Ponurý a krvavý až do samého konce. CITÁT - Z hákem místo ruky, rozpářu ti břicho.....přišel jsem si pro tebe.......... Ve filmu si zahráli - ..........Virginia Madsen jako HELEN LYLE a ..........Xander Berkeley jako TREVOR LYLE. Film má docela slušný konec. CITÁT - Helen, Helen, Helen, Helen, He.......... ()
Ďalší, z tak trochu pohnutých hororov začiatku 90. rokov. Aj keď vydarená atmosféra sa mu uprieť nedá. ´´Hellraiserovsky´´ladený film, ktorý mohol viac šliapnuť na plyn. ()
Podprůměrný horor u kterého místama dobře funguje ono tísnivé napětí. Ale to je asi tak všechno. ()
Reklama