Režie:
Adam SkalaObsahy(1)
21. století je stoletím konzumu, přesycení vjemy a věcmi. Plnění se. Obžerství. Autorský text Adama Skaly a Kamily Krbcové inspiračně vychází z dramatu Egona Bondyho Ministryně výživy z roku 1970. Hledá a snaží se pojmenovat hybris 21. století. Je válka, je hlad, lidé umírají, lidé se množí, je válka, je větší hlad, lidé se množí víc a víc. Prezident zřídí ministerstvo výživy lidu a jmenuje jeho první Ministryni. A společně vyřeší problémy lidstva otevřením Masoráje jednou provždy. Jenže – je mír, lidi se množí, jídla je málo a jídla míň a lidi jen žerou a víc se množí... Žranice je absolventskou inscenací ročníku režie, dramaturgie, herectví, scénografie a produkce na pražské DAMU. Autorský text posluchačů Kamily Krbcové a Adama Skaly získal Cenu Evalda Schorma a Tereza Gsölhoferová cenu za scénografii na Festivalu Encounter. Inscenace byla od počátku také nadšeně přijata diváky. Nejen pro onen groteskní obraz světa, který předpovídá, a pro jeho sugestivitu, ale i pro živé vztahy mezi postavami, jimiž je vyprávěn. Autoři inscenace hovoří o velmi vážných věcech, ale přitom se nebojí ani drsného humoru. Televizní tvar pak vznikl také jako ročníková práce, a to na Filmové a televizní fakultě. (Česká televize)
(více)Recenze (6)
Atlas mrakov na doskách, s českou dávkou humoru, mňa to pobavilo. Prvý burger z exkrementov už vyrobený bol, tak to stráca čaro predstavovaného. Slovo vegan tam nezaznelo ani raz. ()
Prvoplánové představení nezralých (i když hezkých) herců a hereček plné jednoduchých nekomplikovaných myšlenek. 1) Úporná snaha režie rozpohybovat protagonisty se míjí účinkem - působí účelově a dost neschopně._____ 2) Základní problém vidím ve výběru hry, kterou prostě tento ansámbl není schopen přesvědčivě zahrát. ()
Žranice, aneb jak diletanti hrají divadlo. ()
Potenciál v tom je. Námět hry je dost zajímavý, stylizace některých scén má dost do sebe a některé umí vyvolat i dost slušnou atmosféru a taky se mi líbila občasná zdařilá synchronizace výkonů herců, která se rozhodně nejvíc povedla v úvodu. I vykreslení světa zde v rámci divadla podle mě funguje docela dobře. Nesedly mi ale skoro všechny pokusy o humor, které mi přišly spíš trapné než cokoli jiného (obzvlášť co se týče fekálního vědce), slabě vykreslené postavy (s výjimkou válečného veterána), některé nepovedené scény a hlavně se mi nelíbil naprosto zmršený závěr, jehož myšlenku sice chápu a ztotožňuji se s ní, ale ve vztahu s tím, co se tam mezitím dělo, to je absolutně mimo a spíš to působí dojmem, jako že tvůrci vůbec netušili, jak to zakončit, tak k tomu přistoupili takhle zbaběle. Vůbec bych byl radši, kdyby to celé mělo temnější tón a nesnažilo se to tak často o humornou stránku, protože zbytečně zjemňuje jinak drsný příběh. Chápu, proč tam je, ale prostě mi neladí s celkovým příběhem. Navíc je dost jasné už od začátku, kam se to celé vyvine, resp. SPOILER co se nakonec bude jíst místo masa KONEC SPOILERU a taky moc netuším, co tím tvůrci chtěl říct, jestli vůbec něco chtěli. Na jednu stranu se mi líbí, že z toho nevypadla veganská agitka a zazní zde na stejný problém pochopitelné názory z obou stran, ale žádný přesah z toho ve finále i tak nevyplyne - když teda nepočítám ten násilně přidaný. Mám z toho celkem rozporuplné dojmy, ale i přes své průměrné hodnocení na Žranici určitě nezapomenu a něco v sobě prostě má. Jen škoda, že toho nebylo víc. Samotný námět bych ale rád viděl zfilmovaný, nejlíp v režii Cronenberga, protože ten by se tu mohl vyřádit úplně neskutečně. 3* ()
au... ()
Dejme tomu, že svět by zachvátila panika žravosti. Pravda, žijeme v konzumní společnosti a tloustneme. Ale jednotlivé vědecké studie spíše počítají s tím, že v budoucnosti vlivem přibývání obyvatel planety Země bude spíše jídla nedostatek. Tento nápad sice není tak originálním, za to je řádně nechutným. Tvůrci si vypomáhají někdy opravdu drsným a nekorektním humorem. Ale jsou chvíle, kdy jsem byl rád, že u záznamu zrovna nic nekonzumuji. Navíc ne všechny iniciace jsem zcela pochopil. Ovšem po hudební stránce vcelku slušné a herecky též docela zahrané, byť jsem měl chvílemi pocit, že herci buď přehrávají nebo kladou až zbytečný důraz na text a ztrácela se tak lehkost a přirozenost. ()
Reklama