Režie:
Nia DaCostaKamera:
John GuleserianHudba:
Robert Aiki Aubrey LoweHrají:
Yahya Abdul-Mateen II, Teyonah Parris, Nathan Stewart-Jarrett, Colman Domingo, Kyle Kaminsky, Tony Todd, Vanessa Williams, Miriam Moss (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Jeho jméno znají všichni, ale vyslovit si ho netroufne nikdo. Kultovní hrdina všech strašidelných historek, jehož poznávacím znakem je zlověstný hák natřený medem a roj včel. Stačí ho pětkrát vyvolat před zrcadlem a on se objeví - tentokrát v galerii moderního umění. Mladý výtvarník Anthony má pocit, že jeho kariéra stagnuje a on potřebuje nový impuls, aby mohl pokračovat v tvorbě. Jednoho dne mu kamarád povypráví tragický příběh o tom, jak se zrodil muž s hákem a proč začal vraždit. Anthony je tou legendou zcela fascinován a začne pátrat po dalších okolnostech. Jeho obrazy najednou získávají temný nádech a postupně se na nich začíná objevovat jediná tvář... (Forum Film CZ)
(více)Videa (4)
Recenze (244)
Nečekal jsem moc, ale teda tak generický horor aby člověk pohledal. Finále mě vlastně bavilo dost a nabídlo přesně to, co by mělo mít každé finále slesheru. Ovšem do té doby jsem se po rozkoukání vlastně dost nudil a rozhodně jsem kvitoval 90ti minutovou stopáž, která však i tak byla velmi zdlouhavá. Původní filmy jsem neviděl a rozhodně na tom nemám vůli cokoliv měnit, až přijde sequel tohoto Candymana (a že tu vzhledem k tržbám bude brzy), tak to asi ještě jednou zkusím, ovšem hodně doufám, že jsme si nudný origin už odbyli a bude to nářez od začátku. ()
„ŘEKNI MÉ JMÉNO…“ Přiznávám (bez mučení) – viděl jsem hodně píčovin, ale tohle je můj první Candyman v životě! Celkem brzy se to rozjede a líbí se mi to téma, ta zápletka. Troufnu si napsat, že je to docela zábava (pro ty co u zrcadla vydržej držet hubu!). /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Chci, aby všichni říkali mý jméno. 2.) Nevím, proč kolem mě furt lítá ten roj včel. /// Thx za titule „Petr Zenkl“. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Mestské legendy sú pre mňa jednou z najlepších ingrediencií hororu ako takého. Candyman 2021 je presne podľa môjho gusta: temné, pomalé, rozvážne, príjemne rozvláčne, ponuré, dospelé, krvavé, ale nie prehnane, občas jemne humorné (bez toho, aby to narúšalo konzistentnosť pochmúrnej atmosféry). Kasting výborný. Tvorcom sa podaril husársky kúsok: Tonyho Todda do filmu rozmiestnili tak šikovne, že budí dojem, že je v každej scéne a pritom nemá ani 180 sekúnd. Samozrejme, ohromne veľa filmu dáva Cabrini-Green. Pritom ale úplne inak, než v geniálnej jednotke. Svojská štvrť za desaťročia podstúpila revolúciu a vyzerá úplne inak, ako v prvej časti, čo je realistické, lebo všetko na svete sa mení, ale zároveň niektoré temné veci z minulosti pretrvali do dnešných dní. A to je realistické tiež, lebo naopak iné veci sa nemenia, pretože to zlo, tá hlúposť a malosť, to všetko je v nás geneticky zakódované, nikdy sa nepoučíme. Režisérka fenomén Candymana ako takého šikovne a nečakane zasadzuje do širšieho kontextu. Už ani zďaleka nejde „len“ o „nejakého“ neprávom zavraždeného maliara, ale o krivdu páchanú istou častou spoločnosti na inej časti populácie, pričom po tejto krivde zostáva temná machuľa, ktorá sa systematicky, zacyklovane vracia. Kameraman John Guleserian sa do slova a do písmena láskyplná hrá s vynikajúcou architektonickou stránkou snímky. S panoramatickými zábermi. So zábermi na závratne vysoké budovy. S opustenými starými ulicami. S modernými skvostmi. S interiérmi. Aj s exteriérmi. Raz bohatými, inokedy chudobnými. Jednotku považujem za jeden z najlepších hororov desaťročia, pretože vrátila žánru vážnosť a preniesla ho z temných lesov na sídliská a do miest, kde zlo vyčíňa paradoxne napriek tomu, že je všade plno ľudí, ktorí by vám mohli pomôcť, ale namiesto toho sa na vás pekne krásne vyserú, aby sa nenamočili do problémov. Alebo im je to fuk. Alebo by vám aj pomohli, ale voči zlú sú bezmocní. TO je horor. O Candymanovi 2021 môžeme s čistým svedomím hovoriť ako o štvorke, hoc explicitne nadväzuje len na jednotku. No nemal som pocit, že by popierala udalosti z dvojky a trojky. Ale je natočená tak umne, že ju v pohode môžu vidieť aj diváci, ktorí nevideli prvé tri diely. Takto by podľa mňa mali vyzerať reštarty: aby to neboli jednoduché remaky, mali by brať do úvahy to, čo v minulosti zaznelo, avšak nemali by tým byť otrocky zviazané. Keďže jednotku zbožňujem, vychutnával som si chuťovečky typu „Vanessa Williams hrá v oboch snímkach rovnakú rolu“, alebo „v Candymanovi 2021 síce existuje Daniel Robitaille, ale explicitne (s výnimkou bábky) ho nevidíme, čiže v danej úlohe nevidíme ani Tonyho Todda. Ten technicky braté hrá úplne inú postavu. Pritom v dobe, kedy píšem tieto riadky, je na IMDb podľa mňa pri hercovom mene nesprávne uvádzané meno postavy Daniel Robitaille. ()
Jordan Peele vyvolal po letech cukrovkáře Candymana, jehož slinivka už za ta léta utrpěla nejeden diabetický kolaps, ovšem stále perfektně slyší na pětkrát opakované zaklínadlo do zrcadla v podobě jeho jména. Skutečným kolapsem je ale tahle revitalizace. Amputace způsobená gangrénou je namístě. Nejprve bych vyhodil režisérku, která se pro režírování hororu vůbec neosvědčila. A pak za ní hned člověka, co schválil tuhle otřesnou interpretaci, která usmrtila jakýkoliv potenciál navázat na klasickou hororovou značku. Začnu tím, co mě iritovalo nejvíc: jakákoliv zmínka o legendě Candyman je doprovázena ultra pitomým loutkovým divadlem, kdy jsem si nebyl jist, zda si režisérka Nia DaCosta tropí legraci, zda včera byla s dětmi na odpoledním dětském představení, nebo ke spolupráci kontaktovala soubor Jaroslava Vidlaře. Sakra, když se ta nevkusná hrůza objevila v hororovém filmu, kde neměla co pohledávat, tak mě bulvy vyjely jak Jimu Carreymu v Masce. To bylo zatěžko tyto sekvence natočit na patřičné úrovni?!! Samozřejmě to není jediná výtka. Film se rozjíždí moc pomalu, tempo nenabere žádné a nenabídne ani příliš extra maso, respektive neblýskne se scénou, co by dostala diváka do varu. Ano, scéna zabití v galerii, která je jednou z prvních, sice vypadá brutálně krvavě, jenže nadlouho zůstane nepřekonána. Další nášup mohla obstarat potenciálně brutální sekvence na školní toaletě, která ovšem převládající sterilní dojem jen umocní. Kapitolu nedobrého pocitu znásobuje herecký casting. Yahya Abdul-Mateen II v titulní roli je absolutně nevýrazný černoch. O moc lépe na tom není ani zbytek herecké osádky. Pochopitelně, jak je už tradicí u pana Peeleho, se naveze do rasistické problematiky, která vlastně v hororu nikoho nezajímá a působí rušivý element. Opakovaný (rasistický) vtip totiž přestává být (pro bělochy) vtipem. Samozřejmě pro znásobení kontroverze je zde přítomen rasově smíšený homosexuální pár. Kdyby si raději pohlídal, co vlastně jeho realizační tým vůbec nezvládl - tedy to nejzákladnější, kdy se nedostavuje žádné napětí, gradace a hororový výkon, namísto blábolivé koketérie s uměleckými prvky a impotentními hororovými scénami, udělal by královsky dobře. Film by to možná na průměrné známky dotáhl, občas se totiž objeví tak trochu tajemný muž z prádelny, který chce nalít trochu náboje do té mizérie, pár scén touží být atmosférickými, jenže je to v součtu přece jen málo, navíc se jedná o film zařazený do kin, kdy tedy není o co stát. Jedná se totiž o vyhozené peníze za vstupné. Candymana po tomhle kvalitativním propadáku, kdy jsou mně mnohem milejší následná béčková pokračování z devadesátých let minulého století, už hned tak někdo nevzkřísí. Peele si může nyní do zrcadla opakovat nejméně stokrát jsem blbec, zazdil jsem šanci vzkřísit něco, co už je, pravda, dávno mrtvé a zapomenuté. 4/10 ()
Galerie (34)
Zajímavosti (5)
- Kvůli pandemii koronaviru musela být premiéra filmu přesunuta. (SONY_)
- Do role Candymana (Tony Todd) byl zvažovaný i Lakeith Stanfield. (SONY_)
- Jedná se o pokračování filmu Candyman z roku 1992. Původní pokračování Candyman 2: Sbohem masu (1995) a Candyman 3: Den smrti (1999) tento snímek ignoruje. (R&Bstar)
Odehrává se ve mně vnitřní boj, jestli bych místo tří neměla dát jenom dvě hvězdičky. Ale to mi přijde zase až příliš málo. A nebo jsem i teď zbytečně přísná? Důvod, proč mám takhle smíšené pocity, je ten, že autoři tak moc cíleně rozpracovali (naddimenzovali?) tu "sociálně-politický-komentář" složku filmu, že všechno ostatní mi přijde nedodělané. Některé pokusy o humor působily řekněme rozpačitě a jako by do zbytku filmu a jeho těžké, temné, vážné nálady vůbec nepatřily - nedosahuje to "marvelovských" rozměrů, ale i tak mě to dost rušilo. Nebo jsem od autorů nedostala/nezachytila dostatek vodítek tomu, abych plně pochopila, o jaký poměr nadsázky a "realističnosti" jim šlo. Nejvíc nepovedená/nehotová mi ale připadala hlavní postava Anthonyho. Filmaři příběh vypráví jeho očima, ale ne úplně, respektive ne důsledně. Skoky mezi jeho "detektivní" linkou a malováním v transu mi přišly zmatečné a nezasloužené, protože se filmaři nijak nevěnují tomu, jestli si je Anthony sám vědom toho, co se s ním děje, nebo jestli si nějaké pasáže svojí proměny nepamatuje. Některé jednotlivé scény jsou super vymazlené, jako například tanec kolem zrcadla nebo kreativní neviditelně viditelná smrt, ale jinak se mi to "stávání se" nezdálo přesvědčivé. A taky na to, že si film nárokuje nálepku "elevated horror" mi některé scény připadaly až moc "béčkově" hororově náhodné, jako třeba scénka s žačkami na záchodech, jakože "Jej! Jednou jsem prošla galerií a teď šikanuju černošku, to je dostatečné propojení s tímto osobním, s minulostí se vyrovnávajícím příběhem mučeného umělce!" A paradoxně mi ale film vlastně moc jako horor ani nepřijde, spíš jakési psychologické drama mírně švihlé trochou fantasy, kde se náhodou objevují některé ustálené hororové tropy. A potom je tu hrdinova přítelkyně. Někdy se k ní film chová jako k další hlavní postavě, dává jí samostatné scény, náznak vlastní agendy a dokonce svoje vlastní trauma z minulosti, ale nedá jí dostatek uvědomění, aby si například všimla, že se jí partner doma doslova rozpadá před očima, nebo možnost informace z jejího flashbacku využít v rozuzlení příběhu nebo ve vztahu k Anthonymu, jenom k pseudoterapeutickému rozhovoru s bratrem, ale o tom ten film není a katarze z toho doopravdy nevyplyne, takže se člověk musí ptát, proč to tam tedy vůbec bylo zmíněné. Postava Burka je tam proto, aby ve vyprávění o "svém" Candymanovi představil do příběhu policejní násilí a předpřipravil podmínky pro konec, ale to, že by měl schopnosti jakkoliv tahat za nitky se mi zdá velmi neuvěřitelné a nebo opět nedostatečně rozpracované. Původní Candyman je sice devadesátkový jak bič, ale právě kvůli tomu, že se nepokouší žonglovat s tolika míčky najednou působí mnohem vyváženěji a ve výsledku lépe. Je jasná hierarchie postav, je jasný antagonista, a jejich pomalý společný tanec spojuje celý film a všechny události v něm v jednu navazující děsivou noční můru. Tento Candyman patří do kategorie "slibný námět, zmatené provedení", ale nemůžu mu upřít to, že co se stane po zatčení je naprosto fantastická scéna a ultimátně uspokojující konec. () (méně) (více)